2014 (MMXIV)— невисокосний рік, що почався в середу 1 січня та закінчився в середу 31 грудня за григоріанським календарем. 2014-й рік нашої ери, 14-й рік III-го тисячоліття та XXI-го століття, а також п'ятий з 2010-х років десятиліття.
У Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: 2014 (значення).
лютий— Ренці оголосив про недовіру уряду Летта, який, на його думку, занадто мляво проводить реформи. Кабінет Летто, позбувшись підтримки ДП, змушений був піти у відставку. Новий уряд очолив Ренці. Його партійний склад залишився незмінним, але розширилося представництво жінок і молодих політиків[12][13].
2 лютого— в умовах політичної кризи і бойкоту опозиції в Таїланді на дострокових виборах обирають новий парламент[14].
7 лютого— у Боснії демонстранти, які протестують проти закриття приватизованих підприємств, підпалили будівлю президентського офісу в Сараєво[15].
9 лютого— у Швейцарії 50,3% учасників референдуму підтримали квоти для обмеження приплив робочої сили з інших країн[16], що викликало невдоволення ЄС[17].
11 березня— депутати лівійського парламенту оголосили вотум недовіри прем'єр-міністровіАлі Зейдану[25] після того, як північнокорейський танкер «Морнінг Ґлорі» зумів з нафтою від повстанців покинути лівійський порт Ес-Сідр.
30 березня— муніципальні вибори у Франції, на яких соціалісти зазнали поразки і президент Олланд відправив уряд Еро у відставку, призначивши новим прем'єром Манюеля Вальса.
10 квітня— ПАРЄ до кінця 2014 року позбавила Росію права голосу, можливості участі в обранні суддів і генерального секретаря Ради Європи, заборонила Росії брати участь у керівних органах ПАРЄ та спостережних місіях[40].
11 квітня— Держрада Криму без обговорення прийняла Конституцію півострова[41][42].
16 квітня— атака на в/ч 3059 у Маріуполі була відбита українськими силами із втратами для атакувальників. Контроль ситуації ескалації «російської весни» на південно-східному напрямку (Маріуполь) дозволило зберегти мир і контроль над тією територією.
23 квітня— палестинські угрупування ФАТХ і ХАМАС на зустрічі у смузі Гази домовилися про примирення і формування єдиного уряду[46].
27 квітня— у Македонії «Внутрішня македонська революційна організація— Демократична партія за македонську національну єдність» (ВМРО-ДПМНЄ) перемогла на парламентських виборах[47].
3 червня— на виборах президента Сирії за чинного главу держави Башара Асада проголосували 89% виборців[55].
18 червня— експрезидент Туреччини 96-річний Кенан Еврен і колишній головнокомандувач військово-повітряних сил 89-річний Тахсін Шахінкая засуджені до довічного ув'язнення за участь у військовому перевороті 1980 року[56].
21 червня— чинний президент Мавританії генерал Мохамед ульд Абдель Азіз, який прийшов до влади внаслідок військового перевороту 2008, став переможцем першого туру президентських виборів та здобув другий 5-річний мандат[57].
1 липня— вперше після закінчення Другої світової війни японський уряд на чолі з прем'єром Сіндзо Абе дозволив застосовувати війська за кордоном[60] «в рамках колективної оборони для захисту дружніх держав».
7 серпня— уряд Росії ввів повну заборону на поставки яловичини, свинини, м'яса птиці, риби, сирів, молока та плодоовочевої продукції з Австралії, Канади, ЄС, США та Норвегії терміном на один рік[66]; заборонив літати українським авіакомпаніям над територією РФ[67].
10 серпня— Реджеп Таїп Ердоган, який з 2003 року був прем'єр-міністром Туреччини, переміг на перших загальнонаціональних президентських виборах у країні вже у першому турі[68].
21 вересня— учасники другого туру президентських виборів в АфганістаніАбдулла Абдулла і Ашраф Гані підписали угоду про формування уряду національної єдності, яка передбачає, що Гані займе пост президента, а Абдулла отримає спеціальну посаду, яка дозволяла курирувати діяльність кабінету міністрів[77].
4 жовтня— на парламентських виборах у Латвії загальну більшість отримують партії, що утворюють коаліційний правоцентристський уряд Лаймдоти Страуюми. Політичні сили «Єдність», "Союз «зелених» і селян та Рух за національну незалежність Латвії набрали разом майже 58%[78].
5 жовтня— за підсумком парламентських виборів у Болгарії вісім політичних партій і суспільно-політичних рухів будуть представлені в Народних зборах[79].
29 листопада— під час повторного розгляду справи про організацію вбивства сотень протестувальників єгипетський суд зняв звинувачення з поваленого президента Хосні Мубарака[86].
23 січня— на переговорах в Аддис-Абебі між представниками влади на чолі з президентом Південного Судану Сальвою Кіїром і повстанцями, вірними колишньому віцепрезидентові країни Рієку Мачару, підписано угоду про припинення вогню[97].
18 лютого— у результаті атак силовиків на вулицях Інститутській та Грушевського, на Майдані Незалежності у Києві було вбито три десятки людей, поранено півтори тисячі і 100 вважаються зниклими безвісти[99][100].
27 лютого— російський спецназ захопив будівлі Верховної Ради та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, українські військові частини блоковані російськими військами.
15 березня— армія Сирії за підтримки ліванського руху Хезболла встановила повний контроль над повстанським містом Ябруд на кордоні з Ліваном[101].
20-22 березня— внаслідок захопницьких дій кримської кампанії РФВМС України втратив близько двох десятків боєздатних кораблів, у тому числі підводний човен і два корвети, чимало військової техніки і бойового спорядження, а також екіпаж (частину/и), що перейшов на бік ворога[102].
26 березня— прапори Росії підняті у всіх 193 військових підрозділах, що належали (належать) ЗС України у Криму[103].
20 квітня— під час спільної атаки Ємену і США на бази ісламістів у провінції Аб'ян, на півдні Ємену, за допомогою дронів було вбито 55 бойовиків[105].
29 квітня— у Луганську сепаратисти за допомоги Беркуту зайняли ОДА, міськраду, прокуратуру та телецентр[106].
7 травня— сирійські повстанці після дворічної блокади залишили останній оплот у Хомсі[107].
10 травня— у Південному Судані підписано угоду про перемир'я[108]: свої підписи під документом поставили президент країни Сальва Кіїр та колишній віцепрезидент, лідер повстанців Рієк Мачар.
30 серпня— при відході колони українських бійців з оточення під Іловайськом були обстріляні російськими військами; загинули, були поранені або взяті у полон сотні вояків[140].
5 вересня— в Мінську тристороння контактна група (Росія, Україна, ОБСЄ) та представники ополченців підписали мирний протокол з 12 пунктів, першим з них значиться «забезпечення негайного двостороннього припинення застосування зброї».
18 вересня— Франція приєдналася до США і завдала перші авіаудари по позиціях угрупування «Ісламська держава» в Іраку[142].
19 вересня— учасники контактної групи в Мінськудомовилися про припинення вогню в Україні, зупинці на поточній лінії зіткнення і встановлення 30-кілометрової зони безпеки[143].
20 вересня— між урядом Ємену і прихильниками шиїтських бунтівників (хоуситів) досягнуто згоди про припинення вогню[144].
2 жовтня— турецький парламент схвалив ініціативу уряду і дозволив збройним силам проводити транскордонні військові операції в Іраку і Сирії, спрямовані проти терористичної організації «Ісламська держава»[146].
7 грудня— Ізраїль завдав авіаударів по Сирії, атакувавши військові об'єкти біля міжнародного аеропорту Дамаска і міста Дімас[148].
16 грудня— у пакистанському місті Пешавар ісламські бойовики захопили військову школу, під час штурму було вбито 141 і поранено 133 людей, переважно діти[149].
2 січня— італійський концерн Fiat домовився про отримання повного контролю над «Chrysler'», узгодивши покупку 41,46% акцій американського автовиробника за 3,65 мільярда доларів у пенсійного фонду Профспілки працівників автопромисловості США (UAW Retiree Medical Benefits Trust, також відомий як Veba Trust)[150][151].
11 лютого— Національний банк Казахстану девальвував тенге на 19%, пояснивши це складною ситуацією на світових ринках, знеціненням російського рубля і високими девальваційними очікуваннями в країні[152].
27 березня— Верховна Рада ухвалила урядовий закон про запобігання фінансовій катастрофі[153], котрий передбачає підвищення податків, акцизів і зборів та скорочення субсидій, і є передумовою для отримання фінансової допомоги від МВФ
17 травня— Португалія вийшла з трирічної програми допомоги[159], в рамках якої вона отримала 78млрд євро.
21 травня— російська державна компанія Газпром підписала угоду з Китайською національною нафтогазовою корпорацією CNPC щодо поставок газу терміном на 30 років вартістю 400млрд доларів[160].
30 червня— французький банк BNP Paribas погодився заплатити США $8,83млрд за роботу в обхід санкцій проти Судану, Ірану та Куби і небажання припиняти незаконну діяльність[165]; це рекордний штраф, накладений на банки
11 липня— Росія списала Кубі 90% боргу перед СРСР[166], із загальної суми заборгованості $35,2млрд половина припадає на відсотки, нараховані на основний борг.
15 липня— холдинг Reynolds American Inc., якому належить друга за величиною тютюнова компанія СШАReynolds Tobacco, оголосив про покупку компанії Lorillard Tobacco, що займає третє місце, за $27,4 млрд[168].
28 липня— Росія програла судовий процес, ініційований ексакціонерами ЮКОСу і який тривав майже десять років. Третейський суд у Гаазі визнав, що Росія порушувала Енергетичну хартію, і фактично реквізувала нафтокомпанію, та засудив Росію до виплати $50 млрд[169].
21 серпня— Bank of America досяг домовленості з американським міністерством юстиції про виплату рекордної компенсації в розмірі 17млрд доларів за шахрайство з цінними паперами напередодні фінансової кризи 2008 року[171].
19 вересня— первинне розміщення акцій китайської компанії Alibaba стало найбільшим IPO в історії американських бірж:[172] у результаті було залучено понад $21млрд, капіталізація компанії склала понад $220 млрд
6 жовтня— компанія «Facebook» завершила операцію з придбання мобільного месенджера «WhatsApp» вартістю $19 млрд[173], ця купівля стала найбільшою угодою в індустрії стартапів
15 жовтня— індійська авіакомпанія «IndiGo» підписала контракт з авіабудівним гігантом «Airbus» на постачання 250 пасажирських літаків моделі «A320neo» загальною вартістю $25,7 млрд[175].
29 жовтня— у Берліні представники 51 країни підписали угоду, що передбачає щорічний автоматичний обмін даними про рахунки нерезидентів, що означає скасування банківської таємниці[176].
29 жовтня— Федеральна резервна система США оголосила про завершення програми «Кількісного пом'якшення»: з наступного місяця вона припинить скупку облігацій на фінансовому ринку на гроші[177].
30 жовтня— Арбітражний суд Москви вилучив на користь держави акції «Башнефті», що належали АФК «Система»[178].
5 січня— Індія з космодрому на острові Шрихарикота вперше успішно запустила комунікаційний супутник за допомогою ракети-носія з кріогенним двигуном GSLV-D5 власного виробництва[185]; раніше Індія купувала двигуни для ракет у Росії
29 травня— компанія «SpaceX» у своїй штаб-квартирі в каліфорнійському Готорні представила версію космічного корабля «Dragon V2», призначеного для перевезення на Міжнародну космічну станцію і назад до семи астронавтів[191]
9 липня— з космодрому Плесецьк запущено новітню російську екологічно чисту ракету-носій легкого класу «Ангара-1.2ПП»[193], перший російський носій власної розробки з модульною структурою.
24 вересня— індійський зонд «Мангаляан» успішно дістався до Марса та вийшов на орбіту планети[195].
26 вересня— з космодрому Байконур стартував корабель «Союз ТМА-14М» з екіпажем експедиції «МКС-41/42» на борту, командир екіпажу росіянин Олександр Самокутяєв і бортінженери Олена Сєрова і астронавт NASAБаррі Вілмор[196]
24 листопада— з космодрому Байконур ракета «Союз-ФГ» вивела на орбіту транспортний пілотований корабель «Союз ТМА-15М», на борту якого командир космонавт Роскосмосу Антон Шкаплеров, бортінженери італійка Саманта Крістофоретті (Європейське космічне агентство) та американець Террі Вертс (НАСА).
3 грудня— японська ракета H-IIA, стартувавши з космічного центру Танегашима на півдні країни, вивела в космос науково-дослідницький зонд «Хаябуса-2», призначений для вивчення астероїда1999 JU3[198].
5 грудня— NASA успішно запустила космічний корабель нового покоління Orion з космодрому на мисі Канаверал у штаті Флорида[199].
1 січня— у КНДР на перевалі Мансік офіційно відкрився перший у країні великий гірськолижний комплекс, що має у своєму складі 10 лижних трас[204].
3 січня— на Кубі почався вільний продаж нових автомобілів населенню[205].
3 січня— суд США у справах про нагляд за іноземними розвідками дозволив спецслужбам продовжувати масовий збір інформації про телефонні переговори американських громадян[206].
9 січня— вищий адміністративний суд Франції заборонив[207] вистави коміка Дьєдонне Мбала-Мбала, що очолює Антисіоністську партію країни.
15 березня— паризький суд засудив колишнього начальника розвідки Руанди Паскаля Сімбікангву до 25 років ув'язнення[209] за геноцид та злочини проти людяності у 1994 році.
11 листопада— Європейський суд постановив, що безробітні громадяни ЄС можуть бути позбавлені права на отримання деяких видів допомоги, якщо вони звертаються за ними в іншій країні Євросоюзу[220].
9 листопада— на «Route du Rhum» («Ромовий шлях»), одиночних перегонах на яхтах через Атлантику встановили рекорд: француз Лоїк Перон з Бретані до Карибських островівҐваделупа доплив за 7 днів 15 годин та 8 хвилин[225].
22 березня— в Осо, штат Вашингтон, за 88 кілометрів на північний схід від Сієтла в результаті проливних дощів зійшов зсув, зруйновано 50 будов, 41 людина загинула, 4 зникли безвісти[230][231].
12 квітня— у Чилі місто Вальпараїсо охопила масштабна пожежа, загинуло 12 осіб, вогонь знищив близько двох тисяч будинків[233].
16 квітня— у Південній Кореї зазнав аварії пором «Севол», який вийшов з порту Інчеон; на борту перебувало 476 осіб, 325 з них школярі[234]; врятувалися лише 174 людини.
2 травня— в афганській провінції Бадахшан на кишлак Хобо-Барик зійшов зсув, загинули більше 2100 чоловік, близько 100 чоловік було врятовано[235].
13 травня— у Туреччині в місті Сома в результаті вибуху на шахті загинули 274 людини[236], на мить вибуху під землею перебувало 787 шахтарів.
15 травня— на річці Мегхна у центральній частині Бангладеш затонув пором «Міраж-4» з 200 пасажирами на борту, 120 людей загинуло або зникли безвісти[237].
16 травня— наймасштабніша за сто років повінь у Сербії і Боснії забрала десятки життів і змусила 150 тисяч людей залишити свої будинки, 2000 зсувів ґрунту відкрили мінні поля[238].
17 травня— у Лаосі розбився урядовий літак українського виробництва «Ан-74», загинуло 16 осіб на борту, зокрема віцепрем'єр і міністр оборони Дуангчай Пхічит, міністр суспільної безпеки Тхонгбан Сенгафон, мер Вьєнтьяна Сукхан Махалат, начальник відділу пропаганди ЦК владної Народно-революційної партії Чуанг Сомбункхан[239][240].
2 серпня— серія вибухів газу у комунікаційних трубах у місті Гаосюн на півдні Тайваню забрала життя 24 людей, ще 270 зазнали поранень[243].
2 серпня— унаслідок вибуху на фабриці компанії Kunshan Zhongrong Metal Products у китайському місті Кунішань, провінція Цзянсу, загинули 65 людей, більше 100 постраждали[244].
3 серпня— землетрус, що стався в повіті Лудянь південно-західної китайській провінції Юньнань, забрав життя понад 360 людей[245].
4 серпня— у Бангладеш 125 людей загинуло, коли пором маршруту Дакка—Шаріатпур перекинувся в 27км від столиці країни[246].
10 серпня— авіалайнер Iran-141 упав на житлові квартали незадовго після зльоту з аеропорту Тегерана «Мехрабад», загинуло 48 людей[247]
20 серпня— у Хіросімі внаслідок зсуву ґрунту загинули 39 людей, понад 50 інших знайти не вдалося[248].
6 вересня— внаслідок мусонних дощів і паводків у північному Пакистані та Індії загинуло понад 200 осіб, сотні поранені і десятки тисяч втратили домівки[250].
14 вересня— більше 160 вихідців з країн Африки загинули в результаті аварії судна біля берегів Лівії[251].
27 вересня— внаслідок непрогнозованого виверження вулкана Онтаке, що у центральній частині Японії, загинули понад 30 осіб[252].
21 жовтня— у катастрофі легкомоторного літака «Falcon-50» у московському аеропорту Внуково загинув президент французької нафтової компанії TotalКрістоф де Маржері і троє членів екіпажу[253].
28 грудня— літак «Аеробус A320» малайзійської бюджетної авіакомпанії AirAsia зі 162-ма пасажирами, що здійснював рейс QZ8501 з індонезійської Сурабаї у Сингапур, впав у воду біля острова Белітунг, після того, як зіткнувся з турбулентністю і спробував змінити курс[254].
Це вже третій ці роки, уряд, який прийшов до влади не в результаті виборів, а шляхом різних комбінацій в політичній еліті. Новий кабінет проголосив велику програму перетворень.