Loading AI tools
סקירת השתתפות הולנד באירוויזיון מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
הולנד השתתפה בתחרות האירוויזיון כ-64 פעמים החל מהצטרפותה לראשונה ב-1956 והיא נמנית בין שבע מדינות מייסדות התחרות כאשר רק בלגיה, בריטניה, צרפת וגרמניה השתתפו בתחרות יותר פעמים. הולנד נעדרה מהתחרות ארבע פעמים ב-1985, 1991, 1995 ו-2002, ניצחה חמש פעמים ב-1957, 1959, 1969, 1975 ו-2019 ואירחה את התחרות חמש פעמים ב-1958, 1970, 1976, 1980 ו-2021. לאור כל ניצחונותיה, יחד עם לוקסמבורג, בריטניה וצרפת, הולנד מדורגת במקום השלישי בטבלת הניצחונות של התחרות עם חמישה ניצחונות.
![]() | |
מדינה |
![]() |
---|---|
רשת שידור |
NTS (1956-1969) NOS (1970-2009) TROS (2010–2013) AVROTROS (2014-) |
השתתפות ראשונה |
![]() |
זכיות |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
השתתפויות | 64 |
היעדרויות | 4 |
אירוח האירוויזיון |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
השתתפות אחרונה |
![]() |
לאחר החלת שלב חצאי-הגמר ב-2004, הולנד כשלה לעלות לגמר התחרות משלב חצי-הגמר כשמונה שנים ברציפות בין השנים 2005-2012, אך הצליחה לעלות לגמר התחרות תשע פעמים ב-2004, 2013, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 ו-2022.
הולנד השתתפה בתחרות 64 פעמים כאשר עשתה את הופעת הבכורה בתחרות הראשונה ב-1956 כחלק משבע מדינות מייסדות התחרות: חמש פעמים מתוכן הולנד ניצחה בתחרות, ונכון ל-2024, היא נמצאת במקום השלישי בטבלת הניצחונות בכל הזמנים של התחרות יחד עם לוקסמבורג, צרפת ובריטניה, כשלפניהן נמצאות אירלנד ושוודיה, שיאניות הזכיות עם 7 זכיות כל אחת. הולנד ניצחה בתחרות חמש פעמים בתולדותיה ועל כן היא אחת מעשר המדינות המצליחות ביותר בתחרות: היא ניצחה בפעם הראשונה ב-1957 עם השיר "Net als toen" שבוצע על ידי קורי ברוקן, אשר שימשה כנציגתה של הולנד פעמיים נוספות: ב-1956 כאשר התוצאות של המדינות המשתתפות בתחרות לא ידועות מלבד המדינות המנצחת ו-1958 בו הגיעה למקום האחרון. נכון ל-2024, ברוקן היא המקרה היחיד בתולדות התחרות שאמן מסיים את גמר התחרות גם במקום הראשון וגם במקום האחרון. בפעם השנייה ב-1959 עם השיר "Een beetje" שבוצע על ידי טדי סחולטן, בפעם השלישית ב-1969 עם השיר "De troubadour" שבוצע על ידי לני קור, אולם באותה שנה ניצחו שלוש מדינות נוספות: בריטניה, ספרד וצרפת מאחר שלא היה חוק שובר שוויון, בפעם הרביעית ב-1975 עם השיר "Ding-a-dong" שבוצע על ידי להקת "טיץ'-אין" ובפעם החמישית ב-2019 עם השיר "Arcade" שבוצע על ידי דאנקן לורנס. התוצאה הטובה ביותר של הולנד בתחרות מלבד המקום הראשון היא המקום השני, אליו הגיעה רק פעם אחת בתולדותיה ב-2014 עם השיר "Calm After The Storm" של להקת "The Common Linnets". הודות להישגה ב-2014, הולנד חדלה להיות אחת המדינות שניצחו אך מעולם לא הגיעו למקום השני בתחרות. הולנד הגיעה פעם אחת בתולדותיה למקום השלישי ב-1974, פעמיים למקום הרביעי ב-1972 ו-1998 ופעמיים למקום החמישי ב-1980 ו-1987.
הולנד הגיעה חמש פעמים בתולדותיה למקום האחרון בתחרות (4 פעמים בגמר ופעם אחת בחצי-הגמר) כאשר פעמיים מתוכן היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בגמר התחרות. המקום הגרוע ביותר של הולנד בגמר תחרות אירוויזיון הוא המקום ה-23, אליו היא הגיעה פעמיים בתולדותיה: בפעם הראשונה ב-1994 עם השיר "Waar is de zon?" של וילקה אלברטי ובפעם השנייה בעת אירוח התחרות ב-2021 עם השיר "Birth of a New Age" של ז'אנגו מקרוי.
ניתן לסכם את הישגיה של הולנד בתחרות כמעורבים: מראשית ימיה בתחרות ועד אמצע שנות ה-70 היא רשמה ארבעה ניצחונות בתחרות וניצחון נוסף ב-2019 ועל כן היא נחשבת לאחת מעשר המדינות המצליחות ביותר בתחרות, אך גם סיימה לא מעט פעמים במקומות האחרונים בתחרות. מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004 הולנד עלתה לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר שבע פעמים בלבד ב-2004, 2013, 2014, 2016, 2017, 2018 ו-2019 ולא הצליחה לעלות לגמר התחרות שמונה שנים ברציפות מ-2005 עד 2012. ב-2015 הולנד שוב כשלה לעלות לגמר התחרות. בסך הכל, הולנד כשלה להעלות לגמר התחרות כ-9 פעמים בתולדותיה. אנוק, אשר נבחרה כנציגתה של הולנד ב-2013, הייתה הראשונה אשר הצליחה לעלות לגמר משלב חצאי-הגמר לראשונה מ-2004 וסיימה את גמר התחרות במקום התשיעי. שנה לאחר מכן, ב-2014, הולנד סיימה במקום הראשון בחצי-הגמר ובמקום השני בגמר התחרות. ב-2019 נבחר כנציגה של הולנד דאנקן לורנס עם השיר "Arcade". השיר סומן עם יציאתו כמועמד לניצחון באירוויזיון 2019. בגמר התחרות סיימה הולנד במקום הראשון עם 492 נקודות.[4] ניצחונה של הולנד ב-2019 התרחש אחר ארבעים וארבע שנים בהן לא ניצחה בתחרות.
הולנד פתחה את ערב התחרות 6 פעמים בתולדותיה, ב-1956,[5] 1965, 1967, 1970, 1975 ו-2001, יותר מכל מדינה אחרת בתחרות.
הולנד אירחה את התחרות בשטחה כ-5 פעמים בתולדותיה: ב-1958, 1970, 1976, 1980 ו-2021. שלוש הפעמים הראשונות היו לאחר שניצחה בתחרות, התחרות ב-1980 התקיימה בהולנד כי ישראל, אשר ניצחה אשתקד, סירבה לארגן את התחרות בפעם השנייה ברציפות עקב בעיות כלכליות וב-2021 התחרות התקיימה שנתיים לאחר ניצחונה בתחרות משום שהתחרות ב-2020 התבטלה עקב מגפת הקורונה.
התחרות ב-1969 הסתיימה בניצחונן של ארבע מדינות, ולכן נערכה הגרלה לקבוע מי תהיה המדינה המארחת מבין ארבע המדינות המנצחות של השנה הקודמת, ונקבע כי הולנד תארח את התחרות ב-1970. פינלנד, נורווגיה, שוודיה, פורטוגל ואוסטריה, החליטו להחרים את התחרות באותה שנה בשל תוצאת התחרות שנה קודם לכן ושיטת הצבעת המדינות שלדעתן הייתה צריכה להשתנות. לאור החרמתן של מדינות רבות את התחרות, השתתפו בתחרות רק שתים עשרה מדינות. בשל מספר המדינות המועט, המפיקים והמארגנים בהולנד נאלצו למתוח את קטעי הפתיחה וקטעי הקישור והדבר נעשה באמצעות סרטונים קצרים אשר שודרו בין השירים. הרעיון של קטעי הקישור נחל הצלחה ושיטת סרטוני המעבר שבה כמעט בכל שנה. שיטת סרטוני המעבר אשר יצרו המפיקים בהולנד יצרה בפעם הראשונה יתרון ניכר לצופי הטלוויזיה על פני מאזיני הרדיו. סרטוני המעבר נקראו במשך השנים בכינוי "גלויות", כיוון שהן מציגות את נופי המדינה המארחת או כל מאפיין הקשור למדינה שתעלה על הבמה בסופן.
ב-1980, לאחר סירוב ישראל לארח את התחרות, הולנד לקחה על עצמה את מלאכת אירוח התחרות במקומה, לאחר שרשות השידור הספרדית סירבה לקחת אחריות על אירוח התחרות (ספרד הגיעה למקום השני ב-1979) ורשות השידור הבריטית סירבה לבקשת איגוד השידור האירופי לארח את התחרות בשטחה מכיוון שאירחה את התחרות כשלוש פעמים בשמונה השנים הקודמות. התחרות ב-1980 הייתה הפעם האחרונה בה התחרות לא התקיימה במדינה המנצחת של השנה הקודמת והפעם האחרונה בה הולנד אירחה את התחרות. לתחרות ב-1980, היו קווי דמיון ומוטיבים חוזרים רבים לתחרות שנערכה בהולנד כארבע שנים קודם, ב-1976. בשל השימוש במוטיבים מהתחרות הקודמת שהתקיימה בהולנד, רשות השידור בהולנד הוציאה סכום קטן יחסית על אירוח התחרות.[6] כמו כן, למעט בשלב הצבעת המדינות, מנחת התחרות, מרלוס פלויטסמה, לא הנחתה את התחרות באנגלית או בצרפתית, מה שאומר שהתחרות כולה התנהלה בהולנדית. באופן דומה למקרה עם ישראל, גם הולנד סירבה לארח את התחרות כשהייתה אמורה להתקיים בשטחה ב-1960, משום שאירחה את התחרות שנתיים קודם. באותה שנה, בריטניה הסכימה לארח את התחרות במקום הולנד.
הולנד, יחד עם בריטניה וגרמניה, הן שלוש המדינות היחידות אשר אירחו את התחרות בארצן מבלי שניצחו בתחרות בשנה הקודמת.
לאחר שאסטוניה ניצחה בתחרות ב-2001, היא אמרה שאין בידיה את האמצעים הכספיים הדרושים על מנת לארח את התחרות ב-2002. לאחר הצהרתה של אסטוניה, הולנד הביעה רצון לארח את התחרות בשטחה במקום אסטוניה. בסופו של עניין, התחרות התקיימה באסטוניה והולנד עצמה לא הורשתה להשתתף בתחרות בשל הישג נמוך בשנה הקודמת.
בעקבות ניצחונה בתחרות ב-2019, הולנד הייתה צפויה לארח את התחרות בפעם החמישית בשטחה. טרם ניצחונה ולאחריו כבר הוגשו הצעות למקומות בהן תארח את התחרות[7] ולבסוף נבחרה רוטרדם, אך עקב מגפת הקורונה אירוויזיון 2020 בוטל, אבל בסוף המשדר אירוויזיון: Europe Shine a Light, שהתקיים באותו יום שהיה אמור להתקיים גמר אירוויזיון 2020 נודע כי רוטרדם תארח את התחרות ב-2021.
מתוך 63 פעמים בהן הולנד השתתפה בתחרות, כ-39 פעמים היא שלחה לתחרות שיר בהולנדית, כ-20 פעמים היא שלחה שיר באנגלית וב-2006 היא שלחה שיר שמקצתו באנגלית ומקצתו בשפה מלאכותית. בשנים הראשונות של התחרות, לא היו חוקים מסודרים לגבי שימוש בשפות, אך ב-1966, החליט איגוד השידור האירופי להכניס לתחרות את "חוק השפה", כלומר, שכל מדינה מחויבת לשיר בשפה הרשמית במדינה כאשר חוק השפה בוטל לתקופה קצרה, בין 1973-1976. שלושת ניצחונותיה הראשונים של הולנד בתחרות היו עם שיר בהולנדית ושני ניצחונותיה האחרונים באנגלית. "חוק השפה" בוטל סופית ב-1999, וכל שיריה של הולנד בתחרות מאותה שנה היו באנגלית, למעט כאמור, ב-2006 כאשר הולנד שלחה שיר שמקצתו בשפה מלאכותית וב-2010 וב-2022 שלחה שירים בהולנדית.
בדומה למדינות מערב אירופה, להולנד אין מדינות שכנות אשר נוהגות להעניק לה נקודות רבות בתחרות, אך בלגיה, שכנתה, וישראל, נוהגות להעניק לה מספר רב של נקודות. גם הולנד העניקה לישראל את מספר הנקודות הרב ביותר ב-1978 ו-1983 ולבלגיה את מספר הנקודות הרב ביותר ב-1977, 2013 ו-2015. מאידך, משהחלה שיטת הצבעת הקהל, הולנד נוהגת להעניק נקודות רבות לטורקיה ולארמניה. הדבר כנראה נובע מהעובדה שישנם הרבה טורקים וארמנים בהולנד.[8] כך, למשל, בין השנים 2003-2007, הולנד העניקה לטורקיה את מספר הנקודות הרב ביותר בתחרות ולארמניה היא העניקה מספר הנקודות הרב ביותר בתחרות ב-2008 ו-2010. הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין, רומניה ומולדובה, סרביה ומונטנגרו, מדינות ברית המועצות לשעבר, המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות.
פסטיבל השירים הלאומי (בהולנדית: Nationaal Songfestival) הוא התחרות הרשמית בהולנד לבחירת הנציג לתחרות האירוויזיון. הפסטיבל הראשון התקיים ב-1956 כאשר שבע המדינות המייסדות של התחרות חויבו על ידי איגוד השידור האירופי לבחור שיר לתחרות הראשונה תוך ארגון תחרות לאומית. באותה שנה, ניצחו בפסטיבל שתי הנציגות הראשונות של הולנד בתחרות, קורי ברוקן ויטי פרל, שהיא גם האמנית הראשונה שהופיעה על במת התחרות, הופיעה עם השיר "De vogels van Holland" הנכתב על ידי אנני שמידט והולחן על ידי קור למיר. ברוקן אשר שימשה כנציגתה של הולנד בתחרות גם בשנה שלאחר מכן, ניצחה בתחרות, מה שהקנה להולנד את הכבוד להיות המארחת של התחרות ב-1958. ברוקן היא היחידה בתולדות התחרות שגם ניצחה וגם סיימה במקום האחרון. הפסטיבל נערך בחודשי החורף: ינואר ופברואר.
במהלך השנים פסטיבל השירים הלאומי ראה שינויים ופורמטים רבים:
הולנד נעדרה מ-4 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים ופעם אחת הפסיקה את שידור התחרות:
היעדרויותיה הראשונות של הולנד מהתחרות התרחשו בתחרויות ב-1985 ו-1991. גמר התחרויות נערך ב-4 במאי באותן שנים, כאשר התקיים יום הזיכרון של הולנד לקורבנות מלחמת העולם השנייה והולנד נאלצה לפרוש מהתחרות, כי השתתפות בתחרות בידור כאשר מתקיים יום אבל נחשב לא ראוי. גם ישראל נאלצה להיעדר מהתחרות כאשר נקבעה לתאריך העברי של ימי הזיכרון השנתיים ב-1980, 1984 ו-1997.
היעדרותה האחרונות של הולנד התרחשו ב-1995 ו-2002, אך הפעם היה זה בשל מיקום נמוך בתחרות בשנה שקדמה לכל תחרות: מקום 23 ב-1994 ומקום 18 ב-2001. במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, הולנד הייתה חלק מהמדינות המושפעות בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו להשתתף בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו להשתתף. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים מלהשתתף בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות המשתתפות על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור המשתתפות בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל משנת 2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
הולנד השתתפה בתחרות ב-2000 שנערכה בסטוקהולם, אך בשעה 22:00 (שעון הולנד), ב-13 במאי 2000, רשות השידור בהולנד הפסיקה לשדר את התחרות בפתאומיות בשל אסון הזיקוקין די-נור באנסחדה שהתרחש כמה שעות קודם לכן הגרם למותם של כעשרים ושלושה איש, לפציעתם של עשרות אנשים ולהחרבתם של דונמים רבים.[9] מאוחר יותר, דובר רשות השידור בהולנד אמר כי מלבד חובתם להעביר דיווחים לצופים על המצב הנוכחי באנסחדה, רשות השידור הרגישה כי לא היה ראוי להמשיך עם שידורה של תוכנית בידור כאשר מתרחש במדינה אסון. בעת הצבעת המדינות, הנקודות שהוענקו למדינות על ידי הולנד נלקחו מתוך הצבעת חבר השופטים, שכן לא התקיימה הצבעת קהל לאחר הפסקת שידור התחרות. התחרות עצמה הוקלטה ושודרה ברשות השידור בהולנד בשלב מאוחר יותר.
שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות
שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני
שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי
שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון
שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | גמר | ניקוד | חצי גמר | ניקוד |
---|---|---|---|---|---|---|---|
1956 | יטי פרל | "De vogels van Holland" | "הציפורים של הולנד" | לא ידוע[10] | לא ידוע[11] | ||
קורי ברוקן | "Voorgoed voorbij" | "נגמר לתמיד" | לא ידוע | לא ידוע | |||
1957 | קורי ברוקן | "Net als toen" | "בדיוק כמו אז" | 1 | 31 | ||
1958 | קורי ברוקן | "Heel de Wereld" | "העולם כולו" | 9[12] | 1 | ||
1959 | טדי סחולטן | "Een beetje" | "קצת" | 1 | 21 | ||
1960 | רודי קרל | "Wat een geluk" | "איזו שמחה" | 12 | 2 | ||
1961 | גריטז'ה קאופלד | "Wat een dag" | "מהו יום אחד" | 10 | 6 | ||
1962 | להקת "הספלברקרס" | "Katinka" | "קטינקה״ | 13 | 0 | ||
1963 | אנני פאלמן | "Een speeldoos" | "קופסת מוזיקה" | 13 | 0 | ||
1964 | אניק גרונלו | "Jij bent mijn leven" | "אתה החיים שלי" | 10 | 2 | ||
1965 | קוני ואנדנבוס | "'t Is genoeg" | "זה מספיק" | 11 | 5 | ||
1966 | מילי סקוט[13] | "Fernando en Filippo" | "פרננדו פיליפו" | 15 | 2 | ||
1967 | תרזה שטיינמץ | "Ring-dinge-ding" | "רינג-דינג-דונג" | 14 | 2 | ||
1968 | רוני טובאר | "Morgen" | "מחר" | 16 | 1 | ||
1969 | לני קור | "De troubadour" | "הטרובדור" | 1 | 18 | ||
1970 | להקת "לבבות הנשמה" | "Waterman" | "מזל דלי" | 7 | 7 | ||
1971 | ססקיה וסרז' | "Tijd" | "זמן" | 6 | 85 | ||
1972 | סנדרה רימר & דריס הולטן | "Als het om de liefde gaat" | "כשמדובר באהבה" | 4 | 106 | ||
1973 | בן קרמר | "De oude muzikant" | "המוזיקאי הזקן" | 14 | 69 | ||
1974 | Mouth & MacNeal | "I See A Star" | "אני רואה כוכב" | 3 | 15 | ||
1975 | טיץ'-אין | "Ding-a-dong" | "דינג-א-דונג" | 1[14] | 152 | ||
1976 | סנדרה רימר | "The Party's Over" | "המסיבה נגמרה" | 9 | 56 | ||
1977 | הדי לסטר | "De mallemolen" | "סופה" | 12 | 35[15] | ||
1978 | להקת "הרמוניה" | "'t Is OK" | "זה בסדר" | 13 | 37 | ||
1979 | סנדרה רימר | "Colorado" | "קולורדו" | 12 | 51 | ||
1980 | מגי מקניל | "Amsterdam" | "אמסטרדם" | 5 | 93 | ||
1981 | לינדה ויליאמס | "Het is een wonder" | "זה נס" | 9 | 51 | ||
1982 | ביל ואן דייק | "Jij en ik" | "אתה ואני" | 16 | 8 | ||
1983 | ברנדט | "Sing Me a Song" | "תשיר לי שיר" | 7 | 66 | ||
1984 | מריבל | "Ik hou van jou" | "אני אוהבת אותך" | 13 | 34 | ||
לא השתתפה ב-1985 | |||||||
1986 | פריזל סיזל | "Alles heeft ritme" | "לכל דבר יש קצב" | 13 | 40 | ||
1987 | מרגה בולט | "Rechtop in de wind" | "אישה מסתורית" | 5 | 83 | ||
1988 | ג'רארד ג'ולינג | "Shangri-La" | "שנגרילה" | 9 | 70 | ||
1989 | ג'סטין פלמליי | "Blijf zoals je bent" | "האני האמיתי" | 15 | 45 | ||
1990 | מאיווד | "Ik wil alles met je delen" | "אני רוצה לחלוק איתך הכל" | 15 | 25 | ||
לא השתתפה ב-1991 | |||||||
1992 | המפרי קמפבל | "Wijs me de weg" | "הראה לי את הדרך" | 9 | 67 | ||
1993 | רות ג'קוט | "Vrede" | "שלום" | 6 | 92 | ||
1994 | וילקה אלברטי | "Waar is de zon?" | "איפה השמש?" | 23 | 4 | ||
לא השתתפה ב-1995 | |||||||
1996 | מקסין ופרנקלין בראון | "De eerste keer" | "בפעם הראשונה" | 7 | 78[16] | ||
1997 | Mrs. Einstein | "Niemand heeft nog tijd" | "מסתורי" | 22 | 5 | ||
1998 | אדסיליה רומבלי | "Hemel en aarde" | "שמיים וארץ" | 4 | 150[17] | ||
1999 | מרליין | "One Good Reason" | "סיבה אחת טובה" | 8 | 71 | ||
2000 | לינדה ווגנמייקרס | "No Goodbyes" | "אין פרידות" | 13 | 40 | ||
2001 | מישל | "Out On My Own" | "בכוחות עצמי" | 18 | 16 | ||
לא השתתפה ב-2002 | |||||||
2003 | אסתר הארט | "One More Night" | "לילה אחד נוסף" | 13 | 45 | ||
2004 | Re-Union | "Without You" | "בלעדיך" | 20 | 11 | 6 | 146 |
2005 | גלניס גרייס | "My Impossible Dream" | "החלום הבלתי-אפשרי שלי" | X | X | 14 | 53 |
2006 | טרבל | "Amambanda" | "אממבנדה" | X | X | 20 | 23 |
2007 | אדסיליה רומבלי | "On Top of the World" | "בראש העולם" | X | X | 21 | 38 |
2008 | הינד לרוסי | "Your Heart Belongs to Me" | "ליבך שייך לי" | X | X | 13 | 27 |
2009 | De Toppers | "Shine" | "זרח" | X | X | 17 | 11 |
2010 | סיינקה | "Ik ben verliefd (Sha-la-lie)" | "אני מאוהבת (שאלאלי)" | X | X | 14 | 29 |
2011 | 3JS | "never alone" | "לעולם לא לבד" | X | X | 19 | 13 |
2012 | ג'ואן פרנקה | "You And Me" | "אתה ואני" | X | X | 15 | 35 |
2013 | אנוק | "Birds" | "ציפורים" | 9 | 114 | 6 | 75 |
2014 | The Common Linnets | "Calm After The Storm" | "השקט שאחרי הסערה" | 2 | 238 | 1 | 150 |
2015 | טרינטי אוסטרויש | "Walk Along" | "להתקדם" | X | X | 14 | 33 |
2016 | דווה בוב | "Slow Down" | "האט" | 11 | 153 | 4 | 197 |
2017 | O'G3NE | "Lights and shadows" | "אורות וצללים" | 11 | 150 | 4 | 200 |
2018 | ויילון | "Outlaw In 'Em" | "פורע חוק ביניהם" | 18 | 121 | 7 | 174 |
2019 | דאנקן לורנס | "Arcade" | "ארקייד" | 1 | 498 | 1 | 280 |
ז'אנגו מקרוי | "Grow" | "לגדול" | התחרות בוטלה בשנה זו | ||||
2021 | ז'אנגו מקרוי | "Birth of a New Age" | "לידתו של עידן חדש" | 23 | 11 | המדינה המארחת | |
2022 | S10 | "De diepte" | "העומק" | 11 | 171 | 2 | 221 |
2023 | דיון קופר ומיה ניקולאי | "Burning Daylight" | "שורף שעות יום" | X | X | 13 | 7 |
2024 | יוסט קליין | "Europapa" | "אירופאפא" | X | X[18] | 2 | 182 |
2025 |
שנה | העיר המארחת | מקום התחרות | מנחים |
---|---|---|---|
1958 | ![]() |
האיגוד הכללי של רשת הרדיו | גמר: האני ליפס |
1970 | ![]() |
מרכז הקונגרסים | גמר: וילי דובה |
1976 | ![]() |
בניין הקונגרסים של הפורום העולמי | גמר: קורי ברוקן |
1980 | ![]() |
בניין הקונגרסים של הפורום העולמי | גמר: מרלוס פלויטסמה |
2021 | ![]() |
אהוי רוטרדם | חצאי-גמר וגמר : שנטל יאנזן, אדסיליה רומבלי, יאן סמיט, ניקי דה יאחר |
שנה | מגיש |
---|---|
1998 | קוני ואנדנבוס |
1999 | אדסיליה רומבלי |
2000 | מרליין |
2001 | |
2002 | הולנד לא השתתפה בתחרות |
2003 | מרליין |
2004 | אסתר הארט |
2005 | ננסי קולן |
2006 | |
2007 | |
2008 | אסתר הארט |
2009 | יולנטה סניידר-קבאו |
2010 | |
2011 | מנדי הויידטס |
2012 | ויויאן ואן דן אסם |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.