Loading AI tools
העימות בין ישראל לאיראן, חזבאללה וסוריה באדמת סוריה וברמת הגולן מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
הסכסוך האיראני-ישראלי במהלך מלחמת האזרחים בסוריה הוא עימות צבאי מתמשך בין ישראל לאיראן, לחזבאללה ולסוריה, שמתרחש ברובו בשטח סוריה (שמארחת בשטחה כוחות של משמרות המהפכה האסלאמית וחזבאללה), במקביל למלחמת אזרחים שמתחוללת בסוריה מאז 2011. בצה"ל מכונה העימות מב"ם – "המערכה בין המלחמות". העימות הוא חלק מסכסוך רחב יותר: הסכסוך האיראני-ישראלי.
ערך זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך | |
![]() | |||||||||||||||||||||
מלחמה: ישראל במלחמת האזרחים בסוריה, הסכסוך האיראני-ישראלי | |||||||||||||||||||||
סוג העימות | מערכה צבאית | ||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
תאריכים | 11 בנובמבר 2012 – מתמשך (11 שנים) | ||||||||||||||||||||
מקום | ישראל, סוריה | ||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||
![]() ![]() |
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הייתה ישראל לעיתים מעורבת במלחמת האזרחים בסוריה בתקריות לאורך גבול ישראל-סוריה ברמת הגולן ואף בשטחי סוריה, אף על פי שלא הביעה תמיכה באחד מהצדדים הלוחמים. בעוד שבשנים הראשונות התקריות התבטאו בעיקר בירי תועה או מכוון מצד צבא סוריה, שנענה בתגובה נקודתית של צה"ל, בהמשך פעלה ישראל בשטחי סוריה נגד המשטר הסורי, איראן וחזבאללה, במטרה לפגוע במשלוחי נשק (כולל נשק מתקדם ונשק אסטרטגי, ובפרט טילי קרקע-אוויר וטילי קרקע-קרקע מדויקים) מאיראן שנועדו לחזבאללה וכדי למנוע ממשמרות המהפכה האסלאמית ומחזבאללה להתבסס בשטחי סוריה ובשטח הגולן הסורי בפרט, ולפתוח משם חזית נוספת מול ישראל.
הפעילות הישראלית מול התבססות איראן וחזבאללה בסוריה החלה בתקיפות חשאיות שביצע חיל האוויר הישראלי, שעליהן ישראל לא לקחה אחריות, נגד משלוחי נשק "שובר שוויון" שהגיע לחזבאללה, ונגד חוליות טרור שחזבאללה הקים בגבול ישראל-סוריה על מנת לבצע פיגועים נגד ישראל כאשר יהיה צורך. במהלך השנים, ככל שאיראן העמיקה את נוכחותה בסוריה באמצעות כוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית, ישראל הגבירה את קצב התקיפות שלה ואף פגעה במספר מפקדים בכירים בחזבאללה וכוח קודס על אדמת סוריה. בשנים אלו ישראל נמנעה מלקחת אחריות על התקיפות וסוריה נמנעה מתגובה, כמו גם מירי טילי קרקע-אוויר. עם סיום כהונתו כמפקד חיל האוויר הישראלי חשף אמיר אשל שבשנים 2012–2017 ערכה ישראל קרוב למאה תקיפות של שיירות נשק לחזבאללה.[10] באותה תקופה החל גם תיאום צבאי הדוק בין צה"ל לצבא רוסיה ובעיקר חיל האוויר הרוסי, בעקבות המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה, על מנת למנוע התנגשות צבאית בין חיל האוויר הישראלי לכוחות רוסיים בסוריה.
בשנת 2018 חלה הסלמה גדולה בעימות בין ישראל לאיראן על אדמת סוריה ונשברה העמימות על התקיפות האוויריות, שעל חלקן ישראל לקחה אחריות וגם הצהירה שתקפה מאות פעמים מטרות איראניות בסוריה כדי למנוע איום על ישראל. סוריה החלה להגיב בירי נ"מ וטילי קרקע-אוויר, לעיתים מסיבי, ומספר פעמים אף התרחש ירי תגובה לעבר רמת הגולן. בשנה זו עימות הפרוקסי בין ישראל לאיראן הפך לגלוי והגיע לשיאו בחודשים פברואר, אפריל ומאי, אז ביצעה ישראל תקיפות גלויות ונרחבות נגד מטרות איראניות על סוריה (כגון מבצע בית הקלפים), כתגובה למעשי תוקפנות מצד איראן (ניסיון החדרת מל"ט "חמקן" ממולכד לשטח ישראל וירי רקטות ארטילריות לעבר ישראל). לדברי הרמטכ"ל רא"ל גדי איזנקוט ישראל ביצעה מאות תקיפות ופגעה באלפי מטרות במסגרת הסכסוך המתמשך.[11]
בתקיפות האוויריות שביצע צה"ל הושמדו כמות רבה של אמצעי לחימה ותחמושת ומספר רב של רקטות ארטילריות וטילי קרקע-קרקע. חיל האוויר הישראלי גם פגע במספר לא ידוע של סוללות הגנה אווירית של חיל ההגנה האווירית הסורי כאשר אלו ירו לעבר מטוסי קרב ישראליים, ולפי ההערכות כשליש ממערך ההגנה האווירית הסורי הושמד.[9] בתקיפות נהרגו למעלה מ-150 חיילי צבא סוריה, למעלה מ-200 פעילי משמרות המהפכה האסלאמית (בהם מפקדים וקצינים בכירים), למעלה מ-50 פעילי חזבאללה, ועוד הרבה עשרות עד כמה מאות חברי מיליציות וארגוני טרור, בהן מיליציות שיעיות והמדינה האסלאמית. לפי ההערכות, בין ינואר 2013 לאוקטובר 2021 נהרגו כ-631 חיילים, פעילים צבאיים ופעילי טרור של סוריה, איראן, חזבאללה ותומכיהם.[1] מנגד, שלושה ישראלים נהרגו בעימות, ומטוס קרב ישראלי אחד נפגע והתרסק.
בקיץ 2006 התרחשה מלחמת לבנון השנייה בין ישראל לחזבאללה. המלחמה התרחשה ברובה בשטח לבנון בעוד שהעורף הישראלי ספג ירי כבד של אלפי רקטות ארטילריות. המלחמה הסתיימה בהפסקת אש בעקבות החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם והתחושה בקרב הציבור הישראלי הייתה שהמלחמה הסתיימה ב"תיקו" ולא הושגה הכרעה לטובת ישראל.
ב-6 בספטמבר 2007 התרחשה תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בה השמידה ישראל כור גרעיני צבאי סורי שהיה בשלבי בנייה. רק כעבור עשור נטלה ישראל אחריות על המבצע.
ב-12 בפברואר 2008 חיסלו המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים וה-CIA בפעולה משותפת את עימאד מורנייה, המפקד העליון של הזרוע הצבאית של חזבאללה וטרוריסט בינלאומי מבוקש.
מלחמת האזרחים בסוריה היא סכסוך מתמשך שפרץ בסוריה בין כוחות הנאמנים לממשלת הבעת' בראשות הנשיא בשאר אל-אסד ובין אלה המבקשים להדיחה, ועם הזמן התרחב עם כניסת הכורדים, הג'יהאדיסטים, כוחות המזוהים עם ארגון הטרור המדינה האסלאמית ומדינות זרות למערכה. הסכסוך החל ב-15 במרץ 2011, כנחשול של הפגנות ומחאות בכל רחבי סוריה, שהיוו חלק מגל ההתקוממויות בארצות ערב. עם הזמן התפתחו ההפגנות להתקוממות עממית, למרידה ולמלחמת אזרחים, המאופיינת בקרבות קשים, פיגועי התאבדות, התערבויות חיצוניות, זליגות למדינות שכנות, שימוש בנשק קונבנציונלי ובנשק בלתי קונבנציונלי, מעשי טבח, פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, אלימות עדתית, משבר פליטים ועוד.
תחילת שנת 2012 התאפיינה בהתערבויות חיצוניות במלחמה בסוריה: אסד הסתייע בכוחות שיעים, כגון משמרות המהפכה האסלאמית מאיראן וחזבאללה מלבנון, ונהנה מתמיכה בינלאומית של רוסיה וסין. לעומת זאת, מורדי האופוזיציה המתונה נתמכו צבאית על ידי מדינות סוניות כגון ערב הסעודית וקטר, וקיבלו תמיכה בינלאומית ממדינות המערב. ארגוני ג'יהאד סונים, כגון ג'בהת א-נוסרה נוסדו בתחילת המלחמה ונכנסו ללחימה מול כוחות אסד. בתחילת שנת 2013 החלו להופיע סימנים של קרעים פנימיים בין הצבא הסורי החופשי, הנחשב למתון יחסית, לבין חלק מארגוני הג'יהאד, שדוגלים באסלאם הקיצוני.[12] בראש הארגונים הללו בלט ארגון המדינה האסלאמית, שבתחילה היה חלק מאל קאעידה, עד אשר האחרון התנתק ממנו, והכריז, ביולי 2014, על חליפות איסלאמית עצמאית בשטחים הנרחבים שכבש בסוריה ובעיראק.
על פי ההערכות של הארגון הסורי לזכויות אדם, נכון ל-7 במאי 2016, נהרגו במהלך המלחמה כ-500,000 בני אדם, מחציתם אזרחים. 2 מיליון איש נפצעו וכמעט 6 מיליון איש ברחו מהמדינה לטורקיה, לירדן, לעיראק וללבנון והם מוגדרים פליטים. בין ההרוגים כ-20,000 מורדים סורים, מעל 45,000 חיילים מצבא סוריה, יותר מ-3,000 לוחמי מיליציות שיעיות מעיראק ומאיראן, כולל לפחות 640 מחזבאללה, וכ-10,000 לוחמי ג'יהאד זרים, שלחמו בשורות ארגונים סונים קיצוניים בהם ג'בהת א-נוסרה והמדינה האסלאמית.[13]
ב-27 בפברואר 2016 נכנסה לתוקף הפסקת אש בין הממשל הסורי לארגוני המורדים, שלא כללה את המדינה האסלאמית. הפסקת האש צמצמה במידה ניכרת את מספר ההרוגים בחודשים מרץ ותחילת אפריל אך לקראת סוף אפריל חלה עלייה במספר ההרוגים בעקבות קרבות עזים שהתרחשו בחלב וכללו הפצצה של מספר בתי חולים אשר טיפלו באזרחים ובחיילי המורדים על ידי כוחות צבא סוריה.
בזמן מלחמת האזרחים בסוריה נשלחו אלפי לוחמי חזבאללה לסייע לנשיא סוריה, בשאר אל-אסד.[14] חזבאללה שמר על קשר הדוק עם המשטר הסורי, ייעץ לבכיריו, החזיק בבסיסים ובמחסני נשק בשטח סוריה, ואף השתתף בפועל בלחימה לצד חייליו של אסד.[15] במחצית הראשונה של שנת 2013 התנהלו מספר קרבות בחומס ובקוסייר בהם השתתפו לוחמי חזבאללה בגלוי, ואף ספגו אבדות כבדות (כמאתיים הרוגים), בהם מספר בכירים מהארגון, ובראשם: עלי שביב, ראש אגף המבצעים בארגון (מחליפו של עימאד מורנייה).[16][17] המורדים תקפו בתגובה את רובע הדאחיה בביירות בשתי רקטות.[18] ואף איימו על חזבאללה שאם לא ייסוג מסוריה, הם יתקפו אותו בלבנון.[19] ביוני 2013 היו מספר עימותים בין תומכי סוריה לתומכי חזבאללה בלבנון. העימות הגדול שבהם התרחש בצידון. מיליציה סונית בהנהגתו של השייח אחמד אל אסיר תקפה את חיילי צבא לבנון ובעימות שהתפתח נהרגו עשרות אנשים משני הצדדים.[20] המורדים גם תקפו את חזבאללה ומפעיליו בשרשרת של פיגועי תופת. בין יולי 2013 לינואר 2014 התרחשו חמישה פיגועי טרור שגבו קורבנות בנפש, ארבעה באזור הדאחיה ואחד נגד שגרירות איראן בביירות, שבו נהרגו 25 בני אדם, בהם נספח התרבות של שגרירות איראן.[21] כמו כן, נורה למוות בכיר חזבאללה, חסאן א-לקיס. בעקבות ההתרחשויות הללו הוציא חזבאללה את בכיריו מאזור הדאחיה.
בספטמבר 2013, כשארצות הברית התכוננה לתקוף את משטרו של בשאר אל-אסד ואת חזבאללה שסייע לו, עקב השימוש בנשק כימי (ובסוף לא תקפה), יוסוף אל-קרדאווי, בכיר פוסקי האסלאם הסוני, תמך בהם ואמר: ”סוף סוף אנו יכולים בכל אופן להודות לאמריקה, ואנו מצפים ממנה ליותר, אנו מצפים שהיא תתייצב בעוז. חזבאללה היא מפלגת השטן! מפלגת הרוע! מפלגת העריצים!”.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה בוצעו מספר תקיפות אוויריות שיוחסו לישראל נגד משלוחי נשק מסוריה שיועדו לחזבאללה ונגד בכירים בארגון ששהו בסוריה, בהן תקיפת שיירת הנשק הסורית במחוז ריף דמשק בינואר 2013, תקיפות משלוחי הנשק האיראניים לחזבאללה בדמשק במאי אותה שנה, תקיפת שיירת הנשק הסורית לחזבאללה בבעלבכ בפברואר 2014, ותקיפה אווירית בגבול ישראל-סוריה בינואר 2015 שבה נהרגו הגנרל האיראני עלי אללה דאדי וג'יהאד מורנייה, בנו של עימאד מורנייה. בתגובה לתקיפה האחרונה ירה חזבאללה טילי נ"ט על שיירת כלי רכב של צה"ל סמוך לכפר ע'ג'ר. מהירי נהרגו שני חיילים מחטיבת גבעתי ו-7 נפצעו.[22] בנאום שנשא מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, הוא התייחס בהרחבה לתקיפה הישראלית ולתגובת חזבאללה.[23]
במהלך הלחימה בסוריה איבד שם חזבאללה מאות (ואף אלפים) מלוחמיו (לפי אחת ההערכות: כ-2,000 הרוגים וכ-5,000 פצועים, נכון לסוף שנת 2015).[24][25]
ב-13 במאי 2016 נהרג מוסטפא בדר א-דין, מפקד הזרוע הצבאית של חזבאללה.[26]
הסכסוך האיראני-ישראלי הוא מאבק אזורי בין איראן לבין ישראל, שמהצד האיראני אופיין עד לתחילת 2018 בלוחמת שליחים ומצד ישראל אופיין בלוחמת צללים. קדם לסכסוך שיתוף פעולה בין ישראל לאיראן תחת שלטון השאה. הסכסוך החל ב-1979 עם ההפיכה האסלאמית באיראן והפלת שלטון השאה, אז התגבשה התנגדות פוליטית ודתית של שלטון האייתולות באיראן לקיומה של ישראל, התנגדות זו ביקשה לשרת את המאבק האיראני להשפעה אזורית על חשבון ההשפעה האזורית של ישראל ועל חשבון ענייניה.
מאבקה של ישראל נגד ארגוני הטרור הפלסטיניים שאיימו עליה, יחד עם שאיפתה להחלפת השלטון בלבנון בהתערבות צבאית חיצונית (מלחמת לבנון) איפשרו לאיראן לחדור באופן מעמיק לתחום גבולה של ישראל ולהפעיל בו ארגוני טרור וגורמי התנגדות לפלישת ישראל ללבנון שהעיקרי שבהם הוא חזבאללה.
מערכה משמעותית נוספת היא בתוכנית הגרעין האיראנית שאחת ממטרותיה העיקריות הייתה פיתוח והשגת נשק גרעיני, דבר שגובה בתוכנית טילים בליסטיים ארוכי-טווח. מנגד, ישראל פעלה (ועדיין פועלת) נגד תוכנית הגרעין האיראנית באופן חשאי ודיפלומטי.
איראן מפעילה בעיקר כוחות שליחים למאבקה נגד ישראל, ובמיוחד את תנועת חזבאללה הלבנונית, אם כי חלה לתקופה מסוימת נסיגה בתמיכתה בחמאס ובג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ועדיין תומכת ומממנת מספר גופים פלסטיניים הפועלים בסוריה, לרבות החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית. בשל כך פעלה ישראל נגד התבססות של איראן ושלוחותיה בגבולות ישראל. מנגד, במהלך השנים האשימה איראן את ישראל בתמיכה בתנועות בדלניות של הכורדים והבלוצ'ים באיראן.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, כוחות איראניים של משמרות המהפכה האסלאמית (תחת פיקוד כוח קודס) נפרשו בסוריה ולראשונה הגיעו למגע ישיר עם גבול ישראל, מה שעורר, לפי דיווחים לא רשמיים, מספר התקלויות חמושות בין כוחות שתי המדינות. באפריל 2018, בעקבות מספר אירועים כאלה, צוטט ראש אמ"ן לשעבר האלוף במיל' עמוס ידלין כי ישראל נמצאת בעימות ישיר מול איראן.[27]
במהלך העימות ישראל תקפה בעיקר באמצעות מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי. המטוסים שהיו מעורבים בתקיפות הם מדגמי F-16C/D ברק 2020, F-16I סופה, F-15 בז משופר, F-15I רעם ו-F-35I אדיר. עבור ה-F-35, מטוס קרב של הדור החמישי בעל יכולת חמקנות ואוויוניקה מתקדמת שהגיע לישראל רק בסוף 2016, זו הייתה טבילת אש מבצעית עולמית ראשונה. מפקד חיל האוויר הישראלי האלוף עמיקם נורקין חשף שה-F-35 ביצע תקיפת בכורה עולמית בשירות החיל ושלפחות אחת התקיפות הייתה בעימות מול איראן וחזבאללה בסוריה. מטוסי ה-F-15I רעם הם מטוסי התקיפה הכבדים ביותר של חיל האוויר והיו מעורבים בתקיפות רבות ומשמעותיות עקב יכולתם לשאת חימוש רב וכבד. על לחימתה (ושורה של מבצעי תקיפה מוצלחים) זכתה טייסת 69, המפעילה את ה-F-15I, לאות הערכה מטעם הרמטכ"ל.
חלק מרכזי בפעילות ההתקפית של חיל האוויר הישראלי היה לוחמה אלקטרונית ולוחמת סייבר מול מערך ההגנה האווירית הסורי שכלל מספר רב של סוללות נ"מ וטילי קרקע-אוויר (טק"א). מטרת הלוחמה האלקטרונית הייתה שיבוש יכולות הגילוי הסוריות ("העלמת" כלי טיס מעיני מערכות הראדאר הסוריות) ושיבוש טילי קרקע-אוויר אחרי שאלה כבר שוגרו, על מנת שיחטיאו את מטרותיהם. בזכות פעילות מתוחכמת זו וטקטיקות מתקדמות שנקט בהן החיל, למעט F-16I אחד שנפגע מטיל S-200 ב-10 בפברואר 2018, חיל האוויר לא איבד אף מטוס קרב בפעילות מעל סוריה.
בעוד שחיל האוויר הישראלי היה הזרוע המבצעת העיקרית, המבצעים בסוריה התאפשרו בזכות מודיעין צבאי רב, מפורט ומדויק שאספו אגף המודיעין, להק המודיעין והמוסד. למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים מיוחסת לא רק פעילות של ריגול אלא גם מספר חיסולים של מפקדים סורים ואיראנים ופעילים בכירים במערך האיראני (כוח קודס, חזבאללה, מיליציות שיעיות).
כדי להגן על שטח ישראל מפני ירי רקטות וטילי קרקע-קרקע הפעילה ישראל את מערך ההגנה האווירית. סוללות כיפת ברזל להגנה קרובה נפרשו ברמת הגולן בהתאם לצורך וכן הוגברה הכוננות בסוללות ה"יהלום" מדגם MIM-104D פטריוט של פיקוד הצפון. סוללות הפטריוט הישראליות הפילו שני מטוסי סוחוי סוריים ומספר כלי טיס בלתי מאוישים. במהלך העימות רשמה סוללת החץ 2 הפלת בכורה כאשר יירטה טיל S-200 שעמד ליפול בשטח ישראל.
לתקיפת מטרות נקודתיות בקרבת הגבול השתמש צה"ל בחיל התותחנים שביצע הן ירי ארטילרי והן שיגור טילי תמוז, וכן באש טנקים של חיל השריון. חטיבת גולני שמרה על הגבול ובמספר מקרים הרגה חוליות מחבלים שניסו לחדור לשטח ישראל. חיל ההנדסה הקרבית נטרל מספר זירות מטענים שהונחו בשטח ישראל, במובלעות בסמוך לגדר המערכת של גבול ישראל-סוריה.
עם פריצת מלחמת חרבות ברזל ב-7 באוקטובר 2023 ופתיחת החזית הצפונית בעקבות תקיפות חזבאללה את ישראל, החריפה ישראל את תקיפותיה בסוריה והחל לתקוף גם על מנת להרוג ולא רק לפגוע בציוד ואמצעי לחימה. לפי מקורות מודיעין, אם בעבר ישראל ביצעה ירי אזהרה לפני תקיפת שיירות נשק, אחרי 7 באוקטובר התקיפות בוצעו ללא אזהרה ונהרגו בהן מחבלים רבים, בהם לפחות 19 פעילי חזבאללה.[317] עם התמשכות המלחמה וההסלמה בגבול ישראל–לבנון (ראו: החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל) הגבירה ישראל את כמות הסיכולים הממוקדים נגד בכירי צבא איראנים (בעיקר מכוח קודס) ומפקדי חזבאללה על אדמת סוריה.
איראן בנתה תשתיות רבות, ובהן מחנות צבא, בשטח סוריה. בסיסי הצבא אוישו הן בחיילי משמרות המהפכה האסלאמית, ובעיקר בכוח קודס תחת פיקודו של קאסם סולימאני, והן בחברי מיליציות שיעיות פרו-איראניות, שלמעשה היו תחת פיקוד איראני. איראן הזרימה באופן קבוע משלוחי נשק ותחמושת לשטח סוריה, בעיקר דרך האוויר, ונשק זה הועבר גם לידי חזבאללה. משלוחי הנשק הללו היו מטרות תקיפה עבור ישראל ורבים מהם יורטו או הושמדו על הקרקע.
עיקר תפקידו של חזבאללה בתחילת העימות היה להיות "המגפיים על הקרקע" של איראן ולסייע לצבא אסד במלחמת האזרחים. תפקיד נוסף היה לבנות תשתית טרור ברמת הגולן הסורית וגבול ישראל-סוריה על מנת לבצע פיגועים נגד ישראל ולפתוח מולה חזית נוספת דרכה איראן תוכל לפגוע בה באמצעות פרוקסי, בהתאם לאינטרסים האיראניים.
סוריה, מלבד "אירוח" הכוחות האיראניים והחכרת שטחים שבהם הם בנו בסיסים ותשתיות צבאיות, סיפקה לכוחות האיראניים מטרייה אווירית בדמות חיל ההגנה האווירית הסורי שהפעיל סוללות נ"מ וטק"א רבות מדגמים שונים. מערכת ההגנה המסוכנת ביותר של הסורים היא ה-S-200 הרוסית, המכונה במערב SA-5. היא כוללת טילים כבדים ארוכי טווח, וב-10 בפברואר 2018 הצליחה להפיל מטוס F-16I ישראלי (אך הטייסים הישראלים נטשו בשלום). בשלהי 2018 החלה פריסה של מערכות S-300 שהעבירה רוסיה לסורים, אך טרם נעשה בהן שימוש.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.