Većina jezika Evrope pripada indoevropskim jezicima . Drugi po redu slijede ugrofinski jezici a nakon njih ostale skupine.
Jezici u Evropi.
Jezici u Evropi 1907.
Pisma u Evropi:
Pisma u Evropi 1901.
Od priznatih jezika Evrope njihov broj po državama iznosi:
Albanija (7; ukupno 7), Andora (3; ukupno 5), Austrija (9; ukupno 20), Belgija (10; ukupno 29), Bjelorusija (2; ukupno 11), Bosna i Hercegovina (4; ukupno 8), Bugarska (11; ukupno 16), Crna Gora (4; ukupno 4), Češka (10; ukupno 20), Danska (7; ukupno 13), Estonija (2; ukupno 18), Finska (12; ukupno 23), Francuska (23; ukupno 62), Gibraltar (2; ukupno 3), Grčka (14; ukupno 24), Hrvatska (7; ukupno 22), Irska (5; ukupno 5), Island (2; ukupno 2), Italija (33; ukupno 42), Latvija (5; ukupno 13), Lihtenštajn (3; ukupno 4), Litva (4; ukupno 12), Luksemburg (3; ukupno 6), Mađarska (9; ukupno 17), Makedonija (9; ukupno 10), Malta (4; ukupno 4), Moldavija (5; ukupno 13), Nizozemska (15; ukupno 38), Norveška (10; ukupno 20), Njemačka (27; ukupno 69), Poljska (14; ukupno 20), Portugal (8; ukupno 9), Rumunjska (15; ukupno 23), Rusija (evropska Rusija 60, za dva je nepoznat broj govornika; cijela Rusija 100; ukupno 123), San Marino (2; ukupno 2), Slovačka (10; ukupno 13), Slovenija (4; ukupno 10), Srbija (14; ukupno 21), Španjolska (14; ukupnoo 21), Švedska (12; ukupno 30), Švicarska (12; ukupno 26), Turska (evropska Turska 12, za jedan nije poznat nijedan govornika; cijela Turska 34, ukupno 45), Ujedinjeno Kraljevstvo (12; ukupno 56), Ukrajina (13; ukupno 42), Vatikan (1; ukupno 1)[1] .
Turkijski jezici
Kipčak jezici
krimski tatarski
karačaj-Balkarski
karaimski
kazački
kumički
nogajski
tatarski
urumski
Baskijski jezik je izolirani jezik na sjeveru Pirinejskog poluotoka , i kao takav nije povezan s niti jednim od svih navedenih jezika.
Ugrofinski jezici su podporodica uraskih jezika.
inarski laponski
kildinski laponski
luleski laponski
sjeverni laponski
piteski laponski
skoltski laponski
južni laponski
terski laponski
umeski laponski
udmurtski
vepski
võro
votički
Sjeverozapadni kavkaski jezici
abazinski
abhaski
adigejski
kabardinski
Sjeveroistočni kavkaski jezici
avarski
bats
čečenski
darginski
ingušetski
lakski
lezgijski
tabasaranski
cezijski
udi
To jesemitski jezik koji se govori na Malti i povezan je s arapskim , ali se piše latiničnim pismom . Kao službeni jezik , njime govori najmanje stanovnika Evropske Unije .
Većina jezika Evrope su indoevropski jezici. Ova velika porodica jezika razvila se iz jezika koji se govorio tisućama godina prije, a stručno ga se naziva protoindoevropski jezik .
kuronski
latgalijski
latvijski
litvanski
staropruski (izumro)
žemaitski (po nekima je narječje litvanskog)
Germanski jezici
Sjeverni gremanski
zapadni (otočni) skandinavijski
istočni (kontinentalni) skandinavijski
Zapadni germanski
visokonjemački jezici
nisko frankonijski jezici
niskonjemački jezici
zapadni niskonjemački
istočni niskonjemački
plautdietsch (mennonitski niskonjemački)
anglo-frizijski jezici
frizijski
zapadni frizijski
saterlandski frizijski (istočni frizijski)
sjeverni frizijski
anglijski jezici
engleski
škotski engleski (scots )
zapadnoindijski engleski
yola (izumro u 19. stoljeću)
tok pisin
hiberno-engleski
shelta (pomješan s irskim)
istočni germanski
gotski (izumro)
burgundijski (extinct)
krimski gotski (izumro u 19. stoljeću])
lombardijski (izumro)
vandalski (izumro)
Italički
Romanski jezici
Romanski jezici su nastali iz vulgarnog latinskog jezika koji se govorio diljem Rimskog carstva .
Iberoromanski jezici i dijalekti
aragonski
asturski
katalonski
istočni katalonski
alguerški
balearski
središnji katalonski
sjeverni katalonski
zapadni katalonski
sjeverozapadni katalonski
valencijski
fala (Extremadura )
galicijski
eonavijski (galicijsko narječje s tragovoma asturijskog)
ladino
mozarabski jezik (izumro)
portugalski
portuñol
španjolski jezik
estramadurski jezik
aljama
Galoromanski jezici
frankoprovansalski
langue d'oïl
burgundijski
champenois
Franc-Comtois
francuski
belgijski francuski
švicarski francuski
gallo
lorrain
normanski
pikardijski
Poitevin-Saintongeais
valonski
okcitanski
gaskonjski
Auvergnat
Languedocien
Limousin
provansalski
šuadit (judeo-provansalski) (izumro 1977)
Italoromanski jezici
korzikanski
dalmatski
talijanski
emilijano-romanjolo
judeotalijanski
ligurski
lombardski
napuljski
pijemontski
sardinski jezici
kampidanski
galurski
logudorski
sasarski
sicilijanski
venecijanski
češki
kašupski
poljski
polapski (izumro)
pomeranijski (izumro)
slovinački
lužičkosrpski
donjolužičkosrpski
gornjolužičkosrpski
Historija pisama
Pisani sustav u Evropi temelji se na fonografsko-abecednom načelu. Njegov izvor je sjevernosemitski(2000-1700 pr.Kr.), zatim prenesen u Evropu preko Grka i od tamo predstavljen Rimljanima u 6. stoljeću pr.Kr. Latinski se alfabet razvio na nekoliko načina. U srednjem vijeku, karolinška minuskula bila je najvažnija varijacija latinskog pisma. Iz nje su se razvile dvije grane : gotička koja se upotrebljavala u Njemačkoj i talijansko-antičko-latinska koja se i danas upotrebljava. ( U Irskoj se upotrebljava i posebni irski tip.)
Neke nacije Evrope su i prije toga razvile svoja vlastita pisma, npr. Germani su upotrebljavali rune (3.do 17. st.).
Jezici po evropskim državama :
1. Albanija (7; ukupno 7): gegijski jezik (1,800.000; 2007.), toskijski jezik (2,900.000; 1989.), vlaški romski (60.000; 1991), makedorumunjski (10.000; Salminen 1993), srpski (točnije crnogorski koji još nije priznat; 297.000; 2007).), makedonski (150.000), grčki (60.000; 1989)[2]
2. Andora (3; ukupno 5): katalonski (31.000; 1990.), francuski (2.400; 1986.), španjolski (24.600; 1986.)[3] .
3. Austrija (9; ukupno 20),
4. Belgija (10; ukupno 29),
5. Bjelorusija (2; ukupno 11),
Bosna i Hercegovina (4; ukupno 8),
Bugarska (11; ukupno 16),
Crna Gora (4; ukupno 4),
Češka (10; ukupno 20),
Danska (7; ukupno 13),
Estonija (2; ukupno 18),
Finska (12; ukupno 23),
Francuska (23; ukupno 62),
Gibraltar (2; ukupno 3),
Grčka (14; ukupno 24),
Hrvatska (7; ukupno 22),
Irska (5; ukupno 5),
Island (2; ukupno 2),
Italija (33; ukupno 42),
Kosovo (2; ukupno 5: albanski , srpskohrvatski , goranski , Balkanski gagauski turski ili turski , romski )
Latvija (5; ukupno 13),
Lihtenštajn (3; ukupno 4),
Litva (4; ukupno 12),
Luksemburg (3; ukupno 6),
Mađarska (9; ukupno 17),
Makedonija (9; ukupno 10),
Malta (4; ukupno 4),
Moldavija (5; ukupno 13),
Nizozemska (15; ukupno 38),
Norveška (10; ukupno 20),
Njemačka (27; ukupno 69),
Poljska (14; ukupno 20),
Portugal (8; ukupno 9),
Rumunjska (15; ukupno 23),
Rusija (evropska Rusija 60, za dva je nepoznat broj govornika; cijela Rusija 100; ukupno 123),
San Marino (2; ukupno 2),
Slovačka (10; ukupno 13),
Slovenija (4; ukupno 10),
Srbija (14; ukupno 21),
Španjolska (14; ukupnoo 21),
Švedska (12; ukupno 30),
Švicarska (12; ukupno 26),
Turska (evropska Turska 12, za jedan nije poznat nijedan govornika; cijela Turska 34, ukupno 45),
Ujedinjeno Kraljevstvo (12; ukupno 56),
Ukrajina (13; ukupno 42),
Vatikan (1; ukupno 1): talijanski ; jedan je izumro: latinski .