From Wikipedia, the free encyclopedia
Saharova balva par domas brīvību (angļu: The Sakharov Prize for Freedom of Thought), ko parasti dēvē arī par Saharova balvu, godina personas un personu grupas, kas veltījušas savu dzīvi cilvēktiesību aizstāvībai un domas brīvībai.[1] Tā tiek piešķirta par izcilu ieguldījumu cīņā par cilvēktiesību ievērošanu visā pasaulē, pievēršot uzmanību cilvēktiesību pārkāpumiem un sniedzot atbalstu balvas saņēmējiem un viņu darbībai.[2] Balva nosaukta par godu krievu zinātniekam un disidentam Andrejam Saharovam. Pirmo reizi balva tika pasniegta 1988. gada decembrī un to pasniedz Eiropas Parlaments.
Saharova balvu un naudas prēmiju 50 000 eiro apmērā Eiropas Parlaments piešķir svinīgā sēdē Strasbūrā katra gada beigās. Kandidātus var izvirzīt katra Parlamenta politiskā grupa, kā arī atsevišķi deputāti, ja kandidātu atbalsta vismaz 40 deputāti. Ar kandidātiem iepazīstina kopīgā Ārlietu komitejas un Attīstības komitejas, kā arī Cilvēktiesību apakškomitejas sēdē, un to locekļi balso par atlases sarakstā iekļautiem trim kandidātiem. Galīgo Saharova balvas laureātu vai laureātus izvēlas Priekšsēdētāju konference, kas ir Eiropas Parlamenta struktūrvienība, kuru vada priekšsēdētājs un kurā darbojas visu Parlamentā pārstāvēto dažādo politisko grupu vadītāji.[3]
Saharova balva līdz šim ir piešķirta disidentiem, politiskiem līderiem, žurnālistiem, juristiem, pilsoniskās sabiedrības aktīvistiem, rakstniekiem, mātēm, sievām, minoritāšu līderiem, pretterorisma grupai, miera aktīvistiem, aktīvistam, kurš iestājās pret spīdzināšanu, karikatūristam, disidentam, kurš ilgstoši ieslodzīts pārliecības dēļ, kinorežisoram, bērnam, kurš cīnās par tiesībām uz izglītību, un ANO kā organizācijai. Šī balva jo īpaši tiek piešķirta par vārda brīvību, minoritāšu tiesību aizsardzību, starptautisko tiesību ievērošanu, demokrātijas attīstīšanu un tiesiskuma īstenošanu.[4]
Pirmie cilvēki, kam tika pasniegta Saharova balva, bija dienvidāfrikānis Nelsons Mandela un krievs Anatolijs Marčenko. Anatolijs Marčenko ir vienīgais laureāts, kurš šo apbalvojumu ir saņēmis pēc nāves.[5] 1990. gadā Saharova balva tika piešķirta Auna Sana Su Či, bet viņa to nevarēja saņemt līdz 2013. gadam, jo atradās politiskajā ieslodzījumā Mjanmā. Balva ir tikusi pasniegta arī organizācijām, no kurām pirmā bija no Argentīnas Las madres de la Plaza de Majo.
Vairāki Saharova balvu ieguvēji joprojām saskaras ar skarbu politisko apspiešanu. Represijas piedzīvo tādi laureāti kā Baltkrievijas Žurnālistu savienība (2004), Damas de Blanco un Giljermo Farinjass (Kuba, 2005. un 2010. gadā), Alaksandrs Milinkevičs (Krievija, 2006) un Hu Dzja (Ķīna, 2008). Razans Zaitunehs (2011) 2013. gadā tika nolaupīts un joprojām nav atbrīvots. Nasrins Sotudehs (2012) tika atbrīvots no cietuma 2013. gada septembrī un viņam, kā arī viņa kolēģim, 2012. gada laureātam Džafaram Panahi joprojām ir aizliegts atstāt Irānu.
Trīs Saharova balvu ieguvēji ir saņēmuši arī Nobela miera prēmiju: Nelsons Mandela, Auna Sana Su Či, un Malāla Jūsafzaja.
Gads | Attēls | Laureāts | Valsts | Piezīmes | Atsauces | |
---|---|---|---|---|---|---|
1988 | ![]() | Nelsons Mandela | ![]() | Anti-aparteīda aktīvists un vēlākais Dienvidāfrikas Republikas prezidents | [6] | |
Anatolijs Marčenko | ![]() | Padomju disidents, autors un cilvēktiesību aktīvists | [7] | |||
1989 | ![]() | Aleksandrs Dubčeks | ![]() | slovāku politiķis, mēģināja reformēt komunistisko režīmu Prāgas pavasara laikā | [8] | |
1990 | ![]() | Auna Sana Su Či | ![]() | opozīcijas politiķe un bijusī Nacionālās līgas par demokrātiju ģenerālsekretāre | [9] | |
1991 | Adems Demači | ![]() | Kosovas albāņu politiķis un ilgtermiņa politiski ieslodzītais | [10] | ||
1992 | Las Madres de Plaza de Mayo | ![]() | Argentīnas Māšu asociācija kuru bērni pazuda t.s. "Netīrā kara" laikā | [11] | ||
1993 | Oslobodjenje | ![]() | laikraksts, kas aizstāvēja Bosniju un Hercegovinu kā multietnisku valsti | [12] | ||
1994 | ![]() | Taslima Nasrīna | ![]() | ārsts, feminisma autors | [13] | |
1995 | ![]() | Leila Zana | ![]() | kurdu sacelšanās politiķis no Turcijas dienvidaustrumiem, kas tika ieslodzīts uz 10 gadiem par to, ka bija Kurdistānas Darba partijas dalībnieks | [14] | |
1996 | ![]() | Vei Dzjinšens | ![]() | Ķīnas demokrātiskās kustības aktīvists | [15] | |
1997 | ![]() | Salima Gezali | ![]() | žurnālists un rakstnieks, Alžīrijas sieviešu tiesību, cilvēktiesību un demokrātijas aktīvists | [16] | |
1998 | ![]() | Ibrahims Rugova | ![]() | Albāņu politiķis, 1. Kosovas prezidents | [17] | |
1999 | ![]() | Šanana Gušmao | ![]() | bijušais kaujinieks, kurš bija 1. Austrumtimoras prezidents | [18] | |
2000 | ¡Basta Ya! | ![]() | organizācija, kas apvieno indivīdus ar dažādu politisko pozīciju pret terorismu | [19] | ||
2001 | Izats Gazavi | ![]() | rakstnieks un profesors | [20] | ||
![]() | Nurita Peleda-Elhanana | ![]() | miera aktīviste | [21] | ||
![]() | Zakariešs Kamveņu | ![]() | arhibīskaps un miera aktīvists | [22] | ||
2002 | Osvaldo Hosē Paija Sardinjass | ![]() | politiskais aktīvists un disidents | [23] | ||
2003 | ![]() | Kofi Annans | ![]() | Nobela miera prēmijas saņēmējs un septītais ANO ģenerālsekretārs | [24] | |
![]() | Apvienoto Nāciju Organizācija | Starptautiska | Starptautiska organizācija | |||
2004 | Baltkrievijas Žurnālistu savienība | ![]() | Nevalstiska organizācija, kuras mērķis ir nodrošināt vārda brīvību un tiesības saņemt un izplatīt informāciju un veicināt žurnālistikas profesionālos standartus | [25] | ||
2005 | ![]() | Reportieri bez robežām | Starptautiska | Francijā bāzēta nevalstisku organizāciju, kas aizstāv preses brīvību | [26] | |
Hauva Ibrahims | ![]() | Cilvēktiesību advokāts | [27] | |||
![]() | Sievietes baltā | ![]() | opozīcijas kustība, radinieki apcietināja disidentes | [28] | ||
2006 | Alaksandrs Milinkevičs | ![]() | politiķis, Baltkrievijas Apvienoto demokrātisko spēku kopīgi izvēlēts prezidenta kandidāts 2006. gada vēlēšanās | [29] | ||
2007 | ![]() | Salihs Mahmuds Mohameds Osmans | ![]() | Cilvēktiesību advokāts | [30] | |
2008 | ![]() | Hu Dzja | ![]() | aktīvists un disidents | [31] | |
2009 | Memoriāls | ![]() | Starptautiskā pilsonisko tiesību un vēstures biedrība | [32] | ||
2010 | ![]() | Giljermo Farinjass | ![]() | ārsts, žurnālists un politiskais disidents | [33] | |
2011 | ![]() | Asma Mahfūza | ![]() | pieci cilvēki no Arābu pavasara, kas atbalsta brīvības un cilvēktiesību centienus | [34] | |
![]() | Ahmeds El Senusi | ![]() | [35] | |||
Razans Zaitunehs | ![]() | [36] | ||||
![]() | Ali Ferzats | [37] | ||||
Muhameds Buazizi | ![]() | [38] | ||||
2012 | ![]() | Džafars Panahi | ![]() | Irānas aktīvisti, Sotudeha ir juriste un Panahi ir kinorežisors | [39] | |
Nasrina Sotudeha | [40] | |||||
2013 | ![]() | Malala Jusafzaja | ![]() | Cīnītāja par sieviešu tiesībām uz izglītību | [41] | |
2014 | ![]() | Deniss Mukvege | ![]() | Ginekologs, ārstē grupveida izvarošanas upurus | [42] | |
2015 | ![]() | Raifs Badāvi | ![]() | Saūda Arābijas rakstnieks un aktīvists un tīmekļa vietnes Free Saudi Liberals radītājs | [43] | |
2016 | Nadija Murada | ![]() | Jazidi cilvēktiesību aktīvistu un bijušās Islāma valsts nolaupītās personas | [44] | ||
Lamija Adži Bašara | ||||||
2017 | Venecuēlas Demokrātiskā opozīcija | ![]() | ||||
2018 | Oļehs Sencovs | ![]() | ||||
2019 | ![]() | Ilhams Tohti | ![]() | Uiguru ekonomists, cilvēktiesību aktīvists | ||
2020 | ![]() |
Baltkrievijas opozīcija | ![]() |
Baltkrievijas demokrātiskā opozīcija, ko pārstāv Koordinācijas padome, pēc Svjatlanas Cihanouskas, Svetlanas Aļeksijevičas, Marijas Kaļesņikavas, Volhas Kavaļkovas un Veranikas Capkalas iniciatīvas, kā arī politiskās un pilsoniskās sabiedrības pārstāvji - Sjarhejs Cihonouskis, Aļess Bjalatskis, Sjarhejs Dileuskis, Scjapans Pucila un Mikola Statkevičs. | [45] | |
2021 | ![]() |
Aleksejs Navaļnijs | ![]() |
Opozīcijas politiķis un pretkorupcijas aktīvists | [46] | |
2022 | Ukraiņu tauta | ![]() |
Piešķirts ukraiņiem, kuri "aizsargā demokrātiju, brīvību un likuma varu" pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gadā.[47] | [48] |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.