író, újságíró, műfordító, szerkesztő és riporter From Wikipedia, the free encyclopedia
Tábori Kornél, születési és 1902-ig használt nevén Tauber Kornél[1] (Szolnok, 1879. június 25.[m 1] – Auschwitz, 1944. július 15.)[2][3] magyar író, újságíró, műfordító, szerkesztő és riporter. Tábori Pál és Tábori György apja. Írói álnevei: Old Boy, Öreg Medve.
Tábori Kornél | |
![]() | |
Arcképe a Tolnai Világlapjában (1918) | |
Élete | |
Születési név | Tauber Kornél |
Született | 1879. június 25. Szolnok, Osztrák–Magyar Monarchia |
Elhunyt | 1944. július 15. (65 évesen) auschwitzi koncentrációs tábor, nemzetiszocialista Németország |
Gyermekei | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Tábori Kornél témájú médiaállományokat. |
Tauber Mór és Adler Janka fia. 1907. június 23-án Budapesten, a VI. kerületben házasságot kötött Ziffer Elzával, dr. Ziffer Emil és Krausz Franciska lányával.[4] Jogot végzett; a Pesti Napló munkatársa, rendőri riporter, az első világháborúban a Pesti Napló haditudósítója, később a lap helyettes szerkesztője. A bűnügyi riport első magyar művelője volt, az első újságíró, aki saját fényképeivel illusztrálta írásait..
Az első világháború előtt sokat utazott, ott volt többek 1905-ben Oroszországban a forradalom idején, valamint Belgrádból tudósított, amikor 1903-ban Draga királynőt és I. Sándor szerb királyt meggyilkolták. 1914 után segélyszállítmányokat szervezett a háború miatt szegénységben és nyomorban szenvedők tízezreinek, főleg gyerekeknek. Előadásokat tartott Hollandiában, Belgiumban és Svájcban, így szervezve meg több ezer magyar gyerek hosszabb-rövidebb nyugati tartózkodását.[5] Az Országos Gyermekvédő Ligának – mai szóval – „marketingmenedzsere” volt, rádióelőadásokat tartott a Ligáról és gyűjtéseket szervezett a gyermekek részére. 1916-ban riportokat készített az erdélyi román betörésről.
1919-ben ő is támogatta a Magyarországi Tanácsköztársaságot, ami miatt 1920-tól nem vállalhatott tudásának megfelelő hírlapírói állást. Ennek ellenére folyamatosan dolgozott: 1920-ban kiadta az első magyar szociofotó-albumot a budapesti nyomorról, 1921-ben a bécsi titkos levéltár anyagából számos dokumentumot adott közre (az 1848-as kormány iratai, Kossuth Lajos elkobzott levelei stb.), illetve tizenöt éven keresztül ő volt a Magyarországra látogató külföldi hírességek hivatalos vendéglátója, többek közt Thomas Mann-nak 1923-ban.[6] Sokat tett a honi idegenforgalom fejlesztéséért.
1944-ben az auschwitzi koncentrációs táborba deportálták, ahol megölték.
Több könyvsorozatnak volt a szerkesztője, amelyek közül az első a Nagyharang (Újságírók Könyvtára) címet viselte, feltehetően 1908-ban jelent meg az első kötete (A kártyázó Budapest – Hazárd- és hamis játékosok Tábori tollából született), és összesen 8 kötetet olyan nagynevű zsurnalisztákat tudhatott szerzői közt, mint Lakatos László, Szini Gyula, Fröhlich János, Hegedűs Gyula, Fényes László és Gegus Dániel. Másik emlékezetes sorozata a Vidám Könyvtár volt, amelynek legalább hatvan kötete jelent meg az 1910-es évektől az 1920-as évekig, és korának szinte minden humoristája helyet kapott benne: Nagy Endre, Szomaházy István, Karinthy Frigyes, Bródy Miksa és Pásztor Árpád. 1919-ben indította útnak Pest című riportújságját, amely mindössze hat számot ért meg a kommün hatalomra jutása miatt. Élete utolsó éveiben a Gyermekvédelem című lapot szerkesztette. Az 1930-as években szerkesztette A Nova kalandos regényei sorozatot, amelyben számos fordítást is közreadott.
2018-ban újraindították a Magyar-Lengyel Könyvtár-sorozatot, melyet korábban a Magyar Mickiewicz Társaság adott ki. Az elsőnek kiadott kötet a Magyarok és lengyelek a 19. században – Egy 1944-ben betiltott könyv című könyv, melyet csaknem 75 évvel korábban Bevilaqua-Borsodi Bélával közösen szerkesztett.[7]
Számos könyve közül a legtöbb szociográfiai jellegű munka volt (kiemelendő a Székely Vladimírral közösen írt Bűnös Budapest-ciklus, valamint a Bűn és nyomor a gyermekvilágban című könyve, amely a magyar szociofotózás úttörője), de írt útibeszámolókat és gyermekkönyveket is, összesen mintegy ötven kötet szerzője. 1920-ban megjelent szociofotó-albuma – Egy halálraítélt ország borzalmaiból, razzia a budapesti nyomortanyákon – nagy lökést jelentett az 1920-ban induló, nyomorgó családok gyermekei külföldi nyaraltatásának elindításához.[8] Sokat tett a magyar idegenforgalom fejlesztéséért, az Idegenforgalmi Szövetség sajtófőnöke volt.
Főleg a harmincas évektől kezdődően egyre többet fordított, tisztességes megélhetést biztosítva családjának. Charles Dickens, Zane Grey, Henry S. Landor, Peter Cheyney, Francis Brett-Young, Upton Sinclair és P.C. Wren munkáit fordította, valamint hosszú időn keresztül álnéven (Old Man) jelentek meg írásai a Vécsey Leó szerkesztette Magyar Detektívben. 1914-ben az egyik első (és ugyan töredékben, de fennmaradt) némafilmet rendezte Pufi cipőt vesz címmel, amely egyes források szerint Kabos Gyula első filmszerepe volt.
1966-ban az Angliában élő fia, Paul Tabori szerkesztette kötetbe és fordította le apja negyvenéves zsurnaliszta pályafutása alatt összegyűjtött okkult élményeit, és jelentette meg My Occult Diary címmel. 1995-ben fia, George Tabori forgatókönyve és visszaemlékezései alapján Michael Verhoeven rendezett filmet Mutters Courage címmel apjuk utolsó heteiről, arról, hogy hogyan szakadt szét a Tábori család, és hogyan menekültek el Magyarországról. Művei főleg árveréseken bukkannak fel, 1992-ben jelent meg újra majd 2015-ben megint kiadta Az erkölcstelen Budapest című könyvét a Fekete Sas Kiadó. 2013-ban publikálatlan kézirataiból és megjelent cikkeiből Buza Péter tanulmányával, Filep Tamás Gusztáv szerkesztésében válogatás jelent meg Tábori munkásságának ismertetésével együtt.[9]
Alakja felbukkan Kondor Vilmos magyar író Bűnös Budapest című bűnügyi regényében.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.