(1911–2012) magyar lexikográfus From Wikipedia, the free encyclopedia
Kenyeres Ágnes, hivatalos nevén Kenyeres Imréné, született Bolgár Ágnes (Budapest, 1911. július 22. – 2012. október 23.[4]) lexikográfus, filológus, az Egyetemi Könyvtár munkatársa.
Kenyeres Ágnes | |
Született | Bolgár Ágnes 1911. július 22.[1][2] Budapest |
Elhunyt |
|
Állampolgársága | magyar |
Házastársa | Kenyeres Imre |
Gyermekei | Kenyeres Zoltán |
Foglalkozása |
|
Iskolái | Magyar Királyi Pázmány Péter Tudományegyetem ( – 1930-as évek) |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Bolgár István és Szalkai Regina lányaként született. A budapesti Pázmány Péter Tudományegyetem Bölcsészettudományi Karán végzett. Tanárai Horváth János és Gombocz Zoltán voltak. Tanítási gyakorlatát a Mária Terézia Leánygimnáziumban végezte.[5] Doktori disszertációja 1934-ben jelent meg A magyar bájoló imádságok címmel. Ugyanebben az évben katolikus hitre tért át. 1945 októberében bekerült pártonkívüliként Budapest törvényhatósági bizottságába.[6] 1949 júniusában a Kultúrkapcsolatok Intézetének osztályvezetőjeként egy küldöttség élén Prágába utazott a magyar–cseh kulturális egyezmény előkészítésére.[7] Az Egyetemi Könyvtár kézirattárának munkatársa volt, feladatkörébe tartozott a magyarországi latin kódexek gondozása. 1960 és 1966 között szerkesztette A kultúra világa című ismeretterjesztő könyvsorozatot, 1967 és 1994 között pedig megszervezte és szerkesztette a négykötetes Magyar életrajzi lexikont.
1935. október 31-én a Ferencvárosban házasságot kötött Kenyeres Imre (1911–1962) egyetemi tanársegéddel, későbbi íróval és irodalomtörténésszel.[8] Gyermeke Kenyeres Zoltán (1939–) irodalomtörténész, egyetemi tanár. Unokái Kenyeres János (1967–) irodalomtörténész, kandidátus, és Kenyeres László (1971–) ügyvéd.