Loading AI tools
סרט תיעודי ישראלי מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
סאלח, פה זה ארץ ישראל הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2017 העוסק בקליטת העולים מיהדות ארצות האסלאם בישראל בשנות ה-50. יוצרי הסרט הם דוד דרעי (שהוריו עלו ממרוקו ויושבו בירוחם), דורון גלעזר ורותי יובל.
![]() | |
כרזת הסרט | |
בימוי | דוד דרעי |
---|---|
הופק בידי |
דוד דרעי שגית שלום |
תסריט |
דורון גלעזר דוד דרעי רות יובל |
תחקיר | טליה אלוני, רנן יזרסקי |
עריכה | יניב רייז-שפי |
שחקנים ראשיים | ירון לונדון (קריינות) |
מוזיקה |
יונתן בר גיורא (מוזיקה מקורית) אבי מזרחי (עיצוב פסקול) |
צילום |
אבנר שחף שי פוני |
מדינה | ישראל |
חברה מפיצה | ד.ד. הפקות |
הקרנת בכורה | 15 במאי 2017 (דוקאביב) |
משך הקרנה | 109 דקות |
שפת הסרט |
עברית מרוקאית |
סוגה | סרט תיעודי |
פרסים | זוכה שני פרסי דוקאביב |
אתר רשמי | |
דף הסרט ב־IMDb |
הסרט הוקרן לראשונה ב-15 במאי 2017 במסגרת פסטיבל הסרטים דוקאביב, בו התמודד בתחרות הישראלית, וזכה בפרס הבימוי (שהוענק לדוד דרעי) ובפרס התחקיר (שהוענק לטליה אלוני ולרנן יזרסקי). ב-19 בספטמבר 2017 הסרט היה מועמד בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017. בפברואר 2018 הסרט עובד לסדרה תיעודית בת ארבעה פרקים ושודרה בערוץ רשת 13, הסדרה כללה גילויים נוספים וחדשים על אלו שהופיעו בסרט.[1]
הסרט עוסק בסיפור קליטתם של יוצאי ארצות האסלאם, ויישובם בעיירות פיתוח, שתוארה במחקרים אקדמיים.[2] טענת יוצרי הסרט היא שעולים שהגיעו בשנים 1954–1956 נשלחו ליישב את הפריפריה בדרכי רמייה כשננקטה נגדם אפליה, בייחוד בהשוואה לקליטת יוצאי פולין בעליית גומולקה שנתיים אחר כך. בסרט נטען שמובאים לראשונה פרוטוקולים של הסוכנות העוסקים בקליטת העולים. את הקריינות לפרוטוקולים המובאים ביצע ירון לונדון.[3]
הסרט דן גם בבעיות התעסוקה, הכלכלה והדיור ובהסללה בחינוך בעיירות הפיתוח, ומובאים בו ראיונות עם עולי שנות ה-50, ומרואיינים שעסקו בקליטת העולים. בחלק מן הסדרה מובאות תגובות של עולי שנות ה-50 הצופים בסדרה, שקובצו באולם על מנת לצפות בה.[4]
במאי הסדרה, דוד דרעי, מופיע לכל אורך הסרט ופרקי הסדרה, כמראיין, וגם כדמות מרכזית המספרת את סיפורה האישי. קריין הפרוטוקולים החסויים הוא ירון לונדון. לצידם מופיעים בסרט ובסדרה גם שורה של מומחים, המחזקים ומרחיבים בעדויותיהם המצולמות את טענות הבסיס שלה. ביניהם פרופ' סמי שלום שטרית, פרופ' ארז צפדיה, חתן פרס ישראל פרופ' אלישע אפרת, חתן פרס ישראל ושר החוץ לשעבר דוד לוי, חבר הכנסת ושר הביטחון לשעבר עמיר פרץ, בני משפחת דרעי המורחבת, ד"ר אבי פיקאר ועוד.
הסרט והסדרה הניבו מיד עם שידורם תגובות רבות, שנעו מעשרות ביקורות נלהבות ("חומר נפץ חברתי ופוליטי" - סמדר שילוני, ynet. "צפיית חובה" - גילי איצקוביץ' - הארץ, "סרט חזק ומאוד חשוב" - קובי מידן, "קשה לצפות בסרט מבלי להתכווץ. הבטן מתהפכת" נירית אנדרמן, הארץ), ודיוני רשת רחבים, ועד ביקורות ספורות על אמיתותן ההיסטורית של הטענות. בין היתר, ההיסטוריון ד"ר אבי פיקאר, שמופיע בסרט, האשים את יוצריו, בניגוד לעדותו המפורשת בסרט, בהטייה ועריכה מגמתית, תוך התעלמות והעלמה של עובדות.[5]
כמו כן, נטען כי מרבית החומר שהוצג בסרט כגילוי ראשוני כבר התפרסם בעבר במאמרים אקדמיים,[2][6] וכי מסמכים שהוצגו בסרט כחסויים היו גלויים ופתוחים לציבור.[7] טענת נגד לטענה זו גורסת כי החשיפה המצומצמת של חלק מהעובדות שמופיעות בסדרה במאמרים אקדמיים, שתפוצתם והשפעתם הציבורית זניחה, לא עוררה כל הד ציבורי, וכי החשיפה בסרט הביאה לראשונה לידיעת הציבור הרחב את העובדות המטלטלות.
בסרט מצוטט לובה אליאב כמי שהורה על הורדה אלימה ואכזרית של עולים חדשים ממשאיות באמצעות לחיצה על כפתור ש"שופך" אותם לאדמה. יש הטוענים כי ציטוט זה הוצא מהקשרו מתוך דבריו בריאיון מוקלט, ובכך ציירו את אליאב באור הפוך ממה שעשה כל חייו למען העולים בכלל ועולי מרוקו בפרט.[8][9] דורון גלעזר, אחד מיוצרי הסדרה, אף הודה: "אני מודה שטעינו, ושנגרם לו עוול".[7] במאי הסדרה דוד דרעי ושאר יוצריה עומדים מאחורי הציטוט הזה.
בקורת נוספת מתייחסת לכך שהסדרה יוצרת את הרושם כי פרופסור אלישע אפרת היה "איש שטח", שעסק ביישוב העולים בעיירות הפיתוח בעוד שבתקופה בה הוקמו כמעט כל עיירות הפיתוח (שנות ה–50 של המאה הקודמת), אפרת היה סטודנט בשנות ה–20 לחייו, ועסק בהדרכת נוער ובהוראת עברית.[10] במאי הסדרה דוד דרעי אישר בתגובה שפרסם כי אפרת הצטרף לאגף התכנון של משרד הפנים רק ב-1960, אך טען כי אין הדבר רלוונטי לעיקר הטענות העולות בסרט, כי גם לאחר מכן יושבו עולים בעיירות הפיתוח, וכי לפרופ' אלישע אפרת היה חלק פעיל בכך, כפי שתיאר בעדותו המצולמת המופיעה בסדרה.
שנה | ארגון | קטגוריה | מועמדים | תוצאה | סימוכין |
---|---|---|---|---|---|
2017 | פרסי אופיר | הסרט התיעודי הטוב ביותר | דוד דרעי, רות יובל, דורון גלעזר | מועמדות | [11] |
דוקאביב | פרס הבימוי | דוד דרעי | זכייה | [12] | |
פרס התחקיר | טליה אלוני, רנן יזרסקי | זכייה | [12] | ||
פרסי הפורום הדוקומנטרי בישראל | הסרט הטוב ביותר בקטגוריית הסרט התיעודי באורך מלא | זכייה | [13] |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.