Loading AI tools
טבח שביצעו טרוריסטים פלשתיניים ב-7 באוקטובר 2023, במהלכו אנסו, רצחו וחטפו אזרחים ישראלים בפסטיבל המוזיקה "נובה" מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
הטבח בפסטיבל נוֹבָה (מוכר גם בשם הטבח במסיבה ברֵעִים) הוא טבח שאירע בפסטיבל מוזיקה ליד קיבוץ רעים כחלק ממתקפת הפתע על ישראל ב־7 באוקטובר 2023. במהלך הטבח מחבלים מארגון הטרור חמאס פשטו על הפסטיבל,[4] רצחו 364 אזרחים ופצעו מאות אחרים.[2] מלבדם, נחטפו 44 על ידי המחבלים לרצועת עזה,[5] אחדים מהם שוחררו במסגרת עסקת החטופים ומבצע לשחרור חטופים. ישנן ראיות לפשעי מין שביצעו המחבלים במהלך הטבח. זהו פיגוע הטרור הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל ומהגדולים בהיסטוריה האנושית.[6]
חלק ממתקפת הפתע על ישראל (2023), מלחמת חרבות ברזל | |
---|---|
![]() | |
החניון לאחר הטבח | |
תאריך | 7 באוקטובר 2023 |
תאריך עברי | כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד |
מקום | שטח פתוח ליד קיבוץ רעים |
מטרה | אזרחים ישראלים |
קואורדינטות | 31°23′52″N 34°28′18″E |
סוג | פיגוע ירי, טרור, אונס, חטיפה, פגיעת רימון, שרפה, שוד, טבח ועוד. |
נשק | נשק קל לרבות רובי קלאצ'ניקוב, רקטות RPG, רימוני יד, כלי ירייה מאולתרים ועוד[1] |
הרוגים | 364 (מתוכם 17 שוטרים)[2][3] |
חטופים | 44 |
פצועים | מאות |
מבצע |
![]() |
מספר מפגעים | חוליות בנות עשרות מחבלים |
![]() | |
![]() ![]() |
פסטיבל "סופרנובה" לרגל חג הסוכות, שהופק על ידי "נובה" או "השבט של נובה" (Tribe of Nova), התקיים בין התאריכים 6 ל-7 באוקטובר בשטח פתוח ליד קיבוץ רעים, במרחק של כ-5 ק"מ מרצועת עזה, ובמהלכו הופיעו אומני מוזיקה אלקטרונית וטראנס מוכרים.[7] בזמן הטבח שהו בפסטיבל כ-4,400 מבלים.[8]
בקשה ראשונה לאישור האירוע הוגשה לצבא כשלושה חודשים קודם לקיומו. בבקשה הראשונית התבקש אישור לאירוע רב-משתתפים בלילה שבין 5 ל-6 באוקטובר למסיבה בשם "יוניטי". קצין המבצעים של אוגדת עזה, סגן אלוף סהר פוגל, ביקש לדחות את הבקשה בטענה כי מדובר בסיכון ביטחוני לאור קרבת האתר לגבול. בסופו של דבר האירוע אושר וכשבוע טרם קיומו הוגשה בקשה נוספת להרחבת האירוע ליממה נוספת, יחד עם מארגני פסטיבל נובה. אף לבקשה זו הייתה התנגדות של קצין המבצעים של האוגדה, לאור קשיי אבטחה של צה"ל במהלך החג. קצינים נוספים בפיקוד דרום תמכו בעמדה זו, אולם ראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים, אלוף-משנה נמרוד ציבולסקי, הורה לאשר את קיום האירוע.[9] הפסטיבל אושר, בסופו של דבר, על ידי החטיבה הצפונית של אוגדת עזה.[10]
ב-7 באוקטובר 2023, כחלק ממתקפת הפתע על ישראל, נורו מטחים כבדים של רקטות מרצועת עזה לשטחים נרחבים בישראל. בשעה 6:29 החלו להשמע אזעקות במתחם הפסטיבל. כמה דקות לאחר מכן הוחלט על סגירת המסיבה ושוטרים החלו בפינוי הקהל הרב מהמקום. במקביל, החלו לחדור מחבלי החמאס לשטח ישראל. בשעה 7:01 התקבלה במוקד 100 שיחה ממבלים במסיבה שדיווחו: "מחבלים יורים עלינו".[11]
המחבלים הגיעו למתחם הפסטיבל בטנדרים ומצנחי רחיפה, והחלו לירות במשתתפי המסיבה ברובי קלאצ'ניקוב, ברקטות RPG ולהשליך לעברם רימוני יד.[12][1] הם רצחו רבים ממשתתפי המסיבה ווידאו בהם הריגה.[13] משתתפים שניסו לברוח מהמקום ברכבים נרצחו על ידי המחבלים שעמדו על כביש היציאה.[14] בנוסף לירי, תפסו המחבלים חלק מהמשתתפים והובילו אותם לשבי ברצועת עזה. אחד המחבלים תיעד רצח של בני זוג במסיבה ושלח את התיעוד לאמו של הנרצח דרך הטלפון הנייד של בנה.[15][16]
אחד האירועים המפורסמים מהטבח היה כאשר טנק שנפגע בגבול הרצועה הגיע במקרה לאזור המסיבה. צוות הטנק הבחין שמתנהל קרב בין שוטרים לבין מחבלי החמאס. הטנק נעמד בין השוטרים למחבלים והעניק מחסה לשוטרים. אחד מאנשי הצוות של הטנק יצא ללא נשק אל השוטרים ונהרג. האחרון מצוות הטנק ששרד, נהג הטנק עידו סומך, ראה שהמחבלים החלו לטפס על הטנק. עידו הצליח להניע ולהשתחרר מהמחבלים כאשר הוא דורס כמה מכוניות נטושות. הטנק הושבת, עידו נמלט וניצל.
כ-30 ממשתתפי המסיבה הבחינו בטנק הנטוש והסתתרו מאחוריו. שניים מתוכם נכנסו לטנק ומצאו נשק של שריונר הרוג. הנשק היה מלא בחול. לאחת הנשים הייתה שפופרת קטנה של וזלין שבעזרתו הצליחו השניים לנקות ולהפעיל את הנשק. הם יצרו קשר עם חבר שלהם, קצין בצה"ל, שהדריך אותם בטלפון איך להטעין ולירות במקלע של הטנק. הקבוצה שהייתה ליד הטנק הצליחה להדוף את התוקפים וניצלה.[17][18]
חלק ממשתתפי המסיבה הצליחו להימלט מהטבח לשדות באזור. כמה מהם נמלטו ליער הסמוך, נוספים מצאו מחסה בפרדס תפוזים סמוך וחלקם הצליחו להגיע למושב פטיש שבמועצה אזורית מרחבים, הנמצא במרחק 12 ק"מ מאזור המסיבה.[19] חלק אחר הגיע על ידי המשטרה לתחנת המשטרה של אופקים שבעצמה ניסתה להשתלט על הקרב והטבח בעיר. רבים ממשתתפי האירוע חולצו הודות לפעולותיהם של עוז דוידיאן, רמי דוידיאן, ליאון בר ואחרים שחילצו ברכביהם הפרטיים עשרות מבלים.
מבלים רבים קראו לעזרה בשיחות טלפון ובהודעות וואטסאפ, אך זו איחרה להגיע.[20] רק לאחר שעות מתחילת הטבח הצליחו כוחות הצלה להגיע למקום וגילו בו 260 נרצחים.[21] בהמשך נמצאו עוד 10 גופות והמספר עלה ל-270 נרצחים.[22] לאחר כחודש עודכן המספר ל-364 נרצחים.[2] כ-40 שוטרים אבטחו את האירוע. 17 מהם נהרגו בקרבות מול המחבלים.[23]
המספר הרב של הנרצחים הופך את הטבח לפיגוע הטרור הגדול בתולדות המדינה. קודם לכן, שני הפיגועים הגדולים ביותר היו הפיגוע בכביש החוף, שבו נרצחו 35 איש, והפיגוע במלון פארק, שבו נרצחו 30 איש.
לאחר תחקיר המשטרה התברר כי הפסטיבל כלל לא היה אחד מיעדי המחבלים. ממצא זה נקבע לאחר חקירת המחבלים שנתפסו בחיים ועל רקע המפות שנמצאו על גופותיהם של המחבלים שחוסלו. לפי הממצאים, אף מחבל לא ידע מראש על המסיבה, אולם ברגע שהחל פינוי המבלים אלה זיהו את הנהירה ומיהרו למתחם הפסטיבל וניצלו את ההזדמנות והחלו בפגיעה במשתתפים.[24][25]
באחד המקרים המפורסמים ביותר מהטבח, הסתתרו 27 ממשתתפי המסיבה בתוך מיגונית, שקיבלה את השם מיגונית המוות. עם הגיע המחבלים למיגונית, אוסאמא אבו עסא, אחד המאבטחים במסיבה והשוהים במיגונית, ניסה לשכנע את המחבלים שלא יהרגו את יושבי המיגונית, אולם הוא נורה למוות על ידי המחבלים.
לאחר מכן ענר שפירא, לוחם בסיירת נח"ל שהיה בחופשה, נעמד בכניסה למיגונית. המחבלים שהגיעו למקום החלו להשליך רימונים לתוך המיגונית. עם מעט עזרה מאחרים, הצליח שפירא להשליך לפחות שמונה רימוני הלם ורימונים חיים בחזרה החוצה. בהמשך שפירא נהרג מירי המחבלים, ככל הנראה מרקטת RPG. ניצולי המיגונית קראו לו גיבור, ואמרו שהוא הציל את חייהם. בתוך פחות משעה, אחרי קרב נואש, נרצחו 16 מהצעירים שהיו במיגונית. 4 נלקחו לעזה כבני ערובה, ושבעה שרדו את הטבח והחטיפה.[26][27]
על פי עדויות של ניצולים מהמסיבה, אנשי זק"א, אנשי ביטחון וגורמי רפואה, חומרים מחקירותיהם של המחבלים וסרטונים, חלק מהנרצחים נאנסו ועברו התעללות מינית על ידי המחבלים טרם הירצחם.[28][29][30][31]
על פי עדויות שנאספו על ידי עמותת לב בטוח, שהוקמה על מנת להעניק תמיכה נפשית לשורדי הטבח במסיבות, יש עוד לפחות עשרה עדי ראייה שהיו עדים למעשי אונס, אונס קבוצתי והתעללויות מיניות במוקדים שונים באזור המסיבה, שמצבם הנפשי אינו מאפשר להם להיחשף.[32]
במהלך הטבח נחטפו 44 מבלים ממתחם הפסטיבל לרצועת עזה. הסיפורים של החטופים התפרסמו בכלי תקשורת רבים בישראל ובעולם.
דבר חטיפתה של שני לוק, ישראלית ילידת גרמניה בת 23, זכה לסיקור נרחב בתקשורת העולמית. במהלך 7 באוקטובר פורסם סרטון שבו היא נראית פצועה, ללא חולצה, מובלת לראווה בטנדר פתוח ברחובות עזה בזמן שאחד המחבלים מושך בשערה וההמון יורקים וחובטים בה. ב-30 באוקטובר עדכן צה"ל את משפחתה כי היא לא בחיים וכי נמצאה עצם מבסיס הגולגולת של לוק.[33] קנצלר גרמניה, אולף שולץ, הגיב על דבר הירצחה: "החדשות על הרצח שלה הן נוראיות ומראות את הברבריות של חמאס. חייבים למצות את הדין עם ארגון הטרור".[34] במאי 2024 הודיע דובר צה"ל כי גופתה חולצה מרצועת עזה יחד עם גופותיהם של יצחק גלרנטר, עמית בוסקילה ורון בנימין.
גם תיעוד החטיפה של בני הזוג אבינתן אור ונועה ארגמני זכה לסיקור נרחב. בתיעוד נועה נראית זועקת לעזרה בזמן שהחוטפים מפרידים בינה לבן זוגה ומובילים אותם לרצועת עזה.
מיד לאחר שבעה באוקטובר, מטפלים מתוך שבט הטראנס הקימו את עמותת "לב בטוח" במטרה להעניק סיוע נפשי לשורדי המסיבות. העמותה, יחד עם ד"ר לייה נאור, הקימו במתחם האירועים בחוות רונית שברשפון מרחב מרפא לניצולי מסיבת הטבע ובני משפחותיהם. במקום, בו ביקרו מעל ל-3,000 בני אדם, ניתנים טיפולים לעזרה בהתמודדות עם הטראומה הנפשית, ובהם: שיחות עם פסיכולוגים, טיפול במגע או בסאונד הילינג, מעגלי מוזיקה וסדנאות יצירה.[58][59] מרחב מרפא נוסף הוקם על ידי מארגני המסיבה בכוכב הים, שבקיבוץ שדות ים ליד קיסריה.[60] למקום הובא גם ציוד רב מהשטח, שבעליו לא אותרו על ידי משטרת ישראל.[61] בחודש נובמבר נערך במקום טקס זיכרון והנצחה לנרצחים, החטופים והנעדרים מהפסטיבל בו נכחו, בין השאר, גם המשפחות השכולות ומשתתפי ומשתתפות פסטיבל הסופרנובה.[62] בחודש פברואר נערכו סדנאות ריטריט בקיבוץ מורן בשם Slowness Tribe שכללו תוכנית הפוגה ושיקום המותאמת לנפגעי המסיבות ובני המשפחות של הנפגעים מקרבה ראשונה בדגש על שיקום, התארגנות ועבודה בקבוצות קבועות, המונחות על ידי מטפלים קליניים של "לב בטוח", המומחים בטראומה ומשני תודעה.[63]
רבים משורדי הטבח מתמודדים עם בעיות ותסמינים הנובעים מפוסט טראומה.[64] מספר שורדים מהטבח העידו כי אינם מקבלים טיפול נפשי ומענה ראוי מרשויות המדינה.[65] על פי הנתונים המצויים בידי משרד הבריאות, לא ידוע על מספר שורדי טבח אשר שלחו יד בנפשם.[66]
בחניון רעים, בו נערך הפסטיבל בלילה שבין ה-6 ל-7 באוקטובר, הקומה באופן ספונטני אנדרטה לזכרם של נרצחי הטבח בפסטיבל. במקום הוצבו בזנטים שעליהם תמונות הנרצחים בטבח, ובט"ו בשבט תשפ"ד (ינואר 2024) נטעו עובדי קק"ל יחד עם משפחות הנרצחים שתילי עצים לזכרם של קורבנות הטבח. בהמשך נוספו במקום אמצעי הנצחה נוספים.[67]
מאות מכוניות שהיו פזורות בצידי כביש 232 לאחר הטבח הובאו למגרש מכוניות ליד מושב תקומה שבעוטף עזה. המכוניות השרופות נערמו לערימה שיצרה מעין קיר והפכה לאנדרטה לנרצחי טבח בפסטיבל נובה.
ב-28 בנובמבר הגיעו מספר תקליטנים מסצנת הטראנס, ובהם סקאזי, לנגן בשטח מתחם הפסטיבל, אל מול תמונותיהם של מאות הנרצחים מהפסטיבל. המיצג, יוזמה של מספר אנשים פרטיים, נועד למטרת ההסברה בעולם והגיעו אליו נציגים מהתקשורת הזרה, ארצות הברית, איטליה ומדינות נוספות.[68]
ב-7 בדצמבר, נר ראשון של חנוכה, נפתח מיצג הנצחה בשם 06:29 (שם המייצג את שעת פתיחת המתקפה). המיצג משחזר את שטח הפסטיבל וכולל את כל האלמנטים המקוריים שנאספו והובאו מהשטח לאחר האסון ובהם: תפאורת הפסטיבל, הבמות וציוד ההגברה, השירותים המחוררים מכדורים, כלי רכב חרוכים וכן ציוד אישי (נעליים, תיקים וחפצים אישיים), שנאסף על ידי מפיקי האירוע ויחידת להב 433 של משטרת ישראל. כל הכנסותיו של המיזם, שנפתח לפרק זמן של שבועיים, באקספו בתל אביב, יועברו להנצחת הנספים ולסיוע בשיקום חברי קהילת הנובה, הקמת והחזקת מיזמי הנצחה ופעולות הסברה לאומיות בישראל ושאר העולם.[69][70]
ב-6 בדצמבר עלה בערוץ יס דוקו הסרט התיעודי "#NOVA" (האשטג נובה), המשחזר באמצעות חומרי וידאו, עם למעלה מ-200 סרטונים שצולמו בזמן אמת, יחד עם הקלטות של שיחות טלפון ושיחות ווטסאפ, את ההתרחשות שקרו בזמן אמת במתחם הפסטיבל בשבת 7 באוקטובר ללא ראיונות או קריינות כלל. הסרט שיצר וביים דן פאר ושערכו נדב דירקטור ולב גולצר, מביא את תיעוד האירועים באמצעות סרטוני הסמארטפונים של המבלים, משעות אחה"צ והערב אל תוך הלילה ועד לשעות הבוקר המוקדמות.[71] באופן תקדימי הודיעה חברת yes כי תאפשר לכל ערוץ טלוויזיה וגוף שידור לשדר את הסרט באופן חופשי וללא עלות וגם העלתה לערוץ הרשמי ביוטיוב את הסרט המלא.[72]
ב-23 בדצמבר עלה בערוץ כאן 11 הסרט התיעודי "זריחה שחורה: עדויות מהטבח בפסטיבל נובה" (Supernova: The Music Festival Massacre). הסרט, קופרודוקציה ישראלית-גרמנית, של היוצרים יוסי בלוך, נועם פנחס ודוקי דרור, מביא ראיונות עם מספר ניצולים מהפסטיבל (שהתקיימו כשבוע עד עשרה ימים אחרי התקיפה), ובנוסף סרטונים מהטלפונים שהניצולים צילמו בזמן אמת ותוך כדי בריחה. בנוסף לראיונות עם הניצולים, ישנם גם ראיונות עם הורים ואנשי כוחות הביטחון שהגיעו למקום לחלצם. הסרט הוא הפרויקט התיעודי הראשון שעוסק בפסטיבל והופץ ברחבי העולם. הוא שודר, בגרסה מקוצרת ב-ARTE הצרפתית וב-ZDF הגרמנית, ונרכש לשידור גם על ידי רשתות נוספות בעולם.[73]
הסרט "זעקות ואז שתיקה" סוקר את ההתעללות המינית שארעה בטבח 7 באוקטובר ומפרט את המאורעות באזור פסטיבל נובה. הסרט הוא בבימוי ענת סטלינסקי ובהשתתפות שריל סנדברג, מנהלת התפעול של מטא לשעבר.[74][75]
ב-7 בספטמבר 2024, צפוי לצאת בשירות הסטרימינג פרמאונט+ הסרט "We Will Dance Again", סרט תיעודי של הבמאי הישראלי יריב מוזר על הטבח שנערך בפסטיבל. על פי התקציר הרשמי: ”פסטיבל המוזיקה נובה היה אמור להיות חגיגה של חיים, אהבה ומוזיקה לאלפי צעירים אבל הפך לאחד היעדים הראשונים כאשר חמאס פתח במתקפת הטרור הקטלנית ביותר בתולדות מדינת ישראל. הסרט מסופר דרך עיניהם של יותר מתריסר ניצולים, שרבים מהם תיעדו את חוויותיהם בזמן הטבח. הסרט שוזר יחד דיווחי עדי ראייה של יותר מתריסר ניצולים, יחד עם צילומים שצולמו על ידי הקורבנות והחמאס כאחד”.[76]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.