Loading AI tools
מאכל בצק מטוגן בשמן עמוק, המהווה את אחד המאכלים המסורתיים והסמליים של חג החנוכה מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
סֻפְגָּנִיָּה (או בשמה התקין, אם כי נפוץ פחות, "סֻפְגָּנִית") היא מאכל בצק מטוגן בשמן עמוק, המהווה את אחד המאכלים המסורתיים והסמליים של חג החנוכה.
סופגניות קלאסיות | |
מאכלים | |
---|---|
סוג |
לחם מתוק ![]() |
מטבח |
המטבח הישראלי ![]() |
מוצא |
תחום המושב ![]() |
ברכתו | ראו בהמשך |
![]() ![]() |
המילה סופגנייה נהגתה, כנראה, על ידי דוד ילין בשנת 1896, על ידי הוספת סיומת ההקטנה "-יה" אל המילה "סוּפְגָּן"[1][2]. סופגן נזכרת במשנה – במסכת כלים: ”משיסיק את [התנור?] כדי לאופות בישן סיפגנים”[3], ובמסכת חלה[4]: ”והסיפגנין והדיבשנים והאיסקריטים”[5], שרבי עובדיה מברטנורא מפרש: ”הסופגנים – לחם שבלילתו רכה ועשוי כספוג. פ"א רקיקים דקים, תרגום ורקיקי מצות, ואספוגין”. ביאליק הסתייג מצורת ההקטנה "-יה". במקומה, הציע אספוג (במשקל אתרוג) ובריבוי אספוגים, ואף עשה במילה שימוש בשיריו[6].
שורש השם, ספ"ג, מותאם למהותה של הסופגנייה, הסופגת לתוכה שמן טיגון. עם זאת כנראה ההקשר המילולי לספוג התייחס לרכות הבצק המזכיר תכונות של ספוג ולאו דווקא לספיגת השמן. כפי שניתן לראות מהציטוטים לעיל, המילה סופגן במשנה התייחסה ללחם אפוי ותפוח. ברשימה של ועד הלשון העברית משנת 1913, משמשת המילה סופגנייה כתרגום העברי ללאטקע, שכיום נקראת לביבה. בתקופה זו, דווקא המילה לביבה תיארה בצק מטוגן ומתוק, בדומה לסופגנייה של ימינו[7].
מקור המילה ספג/ספוג לא ידוע והוא ונדרוורט קדום, כנראה מילה שאולה משפה שאינה הודו אירופאית והושאלה בצורה עצמאית לשפה היוונית σπόγγος (סְפּוֹנְגוֹס), לטינית וארמנית בצורת "ספונג'" שמשמעותה "ספוג" [8]. ביידיש, בהשפעת השפות הסלאביות, נקראות הסופגניות "פּאָנטשקעס" (נהגה: "פּוֹנצ'קֶס"). בערבית נקרא הבצק המטוגן אלספינג' (السفنج).
ההסבר המקובל לאכילת מאכלים מטוגנים בשמן, כמו סופגניות ולביבות, בחנוכה, הוא כזכר לנס פך השמן שבו שרתה ברכה במעט השמן שהיה בפך, והוא הספיק להדלקת מנורת המקדש במשך שמונה ימים[9].
גם בפירוש המיוחס לרבי מיימון הדיין, אביו של הרמב"ם, נכתב ביחס למנהג אכילת "סופגנין" בחנוכה[10][11]:
עד שנות ה-20 של המאה ה-20, היו הלביבות המאכל העיקרי שנאכל לכבוד חנוכה. החל מתקופה זו קידמה ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל את אכילת הסופגניות על פני לביבות, כיוון שייצור הסופגניות דרש עבודה רבה והיה קשה להכנה בבית, לעומת לביבות. סופגניות יוצרו על ידי אופים מקצועיים, וההעדפה של סופגניות על פני לביבות סיפקה עבודה לחברי ההסתדרות[13]. כיום סופגניות הן מאכל החנוכה הנפוץ ביותר בישראל, אך בקרב יהדות ארצות הברית, למשל, לביבות הן עדיין מאכל החנוכה העיקרי[14].
ביהדות צפון אפריקה מוכרים הספינג' וספנז שגם נצרכים במיוחד סביב חג החנוכה. ובלבנון מוכרים סופגניות זעירות הנקראות עוואמה.
בקרב עמי אירופה קיימים מספר מאפים דומים לסופגנייה, בהם ה"בֶּרְלִינֶר" (Berliner) הגרמני (בדרום גרמניה: קראפפן, Krapfen), הנמכר לקראת סוף השנה, בומבולוני באיטליה ה"פּוֹנְצֶ'ק" (Pączek) הפולני, ה"קרוף" (Krof) הסלובני, ה"קובליהה" (Kobliha) הצ'כית, פרטורה בפורטוגל וסמולטרינג בנורווגיה.
בניו אורלינס שבארצות הברית, קיים מאכל דומה בשם בנייה (Beignet), המבוסס על בצק שמרים מטוגן בשמן עמוק.
את הסופגניות יוצרים מכדורי בצק שמרים קטנים המטוגנים בשמן עמוק לאחר תפיחתם. בדרך כלל הסופגנייה ממולאת בריבת תות שדה, אך ניתן למצוא סופגניות במילויים נוספים, כגון שוקולד וריבת חלב. לאחר טיגון ומילוי הסופגנייה, בוזקים מעליה אבקת סוכר. בשנים האחרונות, בהשפעת הדונאטס (סופגניות אמריקאיות), יש המצפים את הסופגניות בציפויים שונים כמו זיגוג לבן או צבעוני.
ישנם מתכונים של סופגניות המכילים מוצרי חלב, כמו לבן, ככל הנראה כתוצאה מזיקת הסופגנייה לחג החנוכה והמנהג לאכול בו מאכלי חלב, זכר למעשה יהודית שהשקתה את הולופרנס בחלב.
הסופגנייה ידועה כמאכל עשיר באנרגיה: סופגנייה בינונית מכילה לפחות כ-350 קלוריות.
ברכתה של סופגנייה אפויה היא המוציא לחם מן הארץ (אם לא עשו את הבצק מתוק מאד). נחלקו הפוסקים האם ברכתה של הסופגנייה המטוגנת בורא מיני מזונות או המוציא לחם מן הארץ, מכיוון שלא נאפתה בתנור אלא נתבשלה בנוזל. להלכה נפסק שברכתה בורא מיני מזונות אולם בשולחן ערוך כתוב שירא שמים יקפיד לאכלה בתוך הסעודה[15]. המנהג הוא לברך בורא מיני מזונות על סופגנייה, גם כשאוכל ממנה כמות רבה[16].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.