Nové děkanství – sídlo kapitulyRezidence kanovníků Vyšehradské kapituly, K rotundě čp. 91-92/VNové proboštství
Kapitula byla založena vroce 1070 českým knížetemVratislavem II. (pozdějším prvním českým králem Vratislavem I.) vsouvislosti spřenesením královského sídla zPražského hradu na Vyšehrad, kněmuž se kníže rozhodl v důsledku neshod se svým bratrem, pražským biskupemJaromírem[1]. Zřízení této kapituly, vyňaté zpravomoci pražského biskupa a podřízené přímo papeži (jednalo se tedy otzv. exemptní kapitulu, tehdy byl papežem Alexandr II.), bylo jedním zkroků, kterým chtěl Vratislav II. omezit moc svého bratra. Kapitula za svou ochranu a uznání bezprostřední vrchnosti odváděla papežskému stolci dvanáct hřiven stříbra ročně. Probošta, hlavu kapituly, jmenoval panovník, děkana si volili ze svých členů sami kanovníci. Za Vratislava bylo kanovníků dvanáct, za Soběslava I. (knížetem 1125–1140) vzrostl jejich počet na sedmnáct, za Jana Lucemburského (králem 1310–1346) jich bylo už devatenáct. Nadání kapituly bylo z ekonomického hlediska porovnatelné s pražským biskupstvím a Svatovítskou kapitulou. Kromě chrámu dostala kapitula 66 vesnic (mezi nimi Braník, Butovice, Holyně, Jinonice, Nusle, Vinoř a někde i právo výběru celních a mýtních poplatků.[2] Vyšehradská kapitula měla od svého založení až do roku 1420 mezi českými církevními institucemi mimořádné postavení – vedle své povinnosti konat slavnostní bohoslužby udržovala přímé styky spapežskou kurií a dalšími zahraničními institucemi. Význam kapituly od 12. století stoupal, probošt kapituly stál od roku 1226 včele královské kanceláře a zastával vysokou úřednickou funkci královského kancléře. Její rozkvět však byl na počátku 15. století přerušen nastupujícím husitským hnutím.
Období od druhé poloviny 15. století až do počátku 17. století bylo poznamenáno sporem spoddanským městem hory Vyšehrad, založeným kapitulou vroce 1476 vpodhradí Vyšehradu. Když byla ve druhé polovině 17. století na Vyšehradě budována pevnost, musela se kapitula přesunout do podhradí, kde setrvala až do 18. století. Přímá podřízenost kapituly papeži byla zrušena vroce 1763.
Kobnově působení kapituly na Vyšehradě došlo ve druhé polovině 19. století, a to zejména za proboštů Václava Štulce a Mikuláše Karlacha. Vtéto době byly v novogotickém slohu postaveny nové proboštství, kanovnické domy a kapitulní rezidence, došlo krozšíření a přeměně farního hřbitova na Vyšehradě vnárodní pohřebiště shrobkou Slavínem. Především však byl vnovogotickém stylu přestavěn kapitulní chrám, nynější bazilika sv. Petra a Pavla, který byl nově vysvěcen 29. června 1903. Dále bylo péčí Eduarda Šittlera zřízeno kapitulní muzeum (zrušené roku 1950) a řada kanovníků se podílela na rozšiřování Kapitulní knihovny[3]. Po roce 1989 došlo v souvislosti s restitucí kapitulního majetku k rekonstrukci objektů, restaurování uměleckých děl a otevření kapitulní klenotnice v podvěží baziliky.
Včele kapituly stojí probošt, který je společně sděkanem kapituly prelátem české země. Kapitulu vedle těchto dvou dignit tvoří až šest sídelních a šest nesídelních kanovníků.
Zakládací listina Vyšehradské kapitulyMenší pečeť vyšehradské kapituly z publikace Jan Florian Hammerschmid, 1700[4]Otisk druhé (menší) pečeti Vyšehradské kapituly; typář z poslední čtvrtiny 14. století
Sídelní kanovníci
probošt: Jan Kotas (od 1. července 2011, proboštem od 8. dubna 2024[5])
Prokop Brož (sídelním kanovníkem od 14. května 2007 do 30. září 2018, nesídelním kanovníkem od 1. října 2018)
Emeritní kanovníci
Jiří Huber, emeritní děkan (sídelním kanovníkem od 1. května 1987 do 12. března 2010, děkanem od 30. června 1997 do 12. března 2010)
Aleš Opatrný, emeritní probošt (sídelním kanovníkem od 1. července 2009, proboštem od 1. července 2009 a znovu zvolen proboštem od 23. ledna 2015 do 12. ledna 2024)
Florianus, notář krále, probošt od roku 1183, v letech 1193–1197 probošt pražský
Jan Mára OCr (14. srpna 1912 – 5. ledna 2012, nesídelní kanovník od 5. 7. 1951, probošt od 7. 7. 1989 do 30. 11. 1991, kdy mu byl odebrán kanonikát pražským arcibiskupem)
František Verner OCr (6. června 1915 – 7. prosince 2004, kanovníkem od roku 1987)
Anton M. Otte, nesídelním kanovníkem od 4. prosince 2001, sídelním kanovníkem od 18. května 2005 do 31. prosince 2014, děkanem od 1. července 2010 do 5. září 2011, proboštem od 5. září 2011 do 31. prosince 2014
Jiří Slabý (sídelním kanovníkem od 8. ledna 1996 do roku 2010); † 12.8.2023[8]
Antonín Doležal, emeritní probošt (proboštem od 17. června 1992 do 15. června 2011), † 19.11.2023
Žijící bývalí kanovníci
Mgr. Daniel Herman (narozen 28. dubna 1963, kanovníkem do 12. února 2007)
Zemřel čestný kanovník MUDr. Jiří Slabý. vysehradskakapitula.kkvys.cz [online]. [cit. 2024-04-11]. Dostupné online.
Literatura
ČUMLIVSKI, Denko: Archiv vyšehradské kapituly. In: Královský Vyšehrad: sborník příspěvků k 900. výročí úmrtí prvního českého krále Vratislava II., Praha 1992 s. 148–168.
HAMMERSCHMID, Jan Florian:Gloria et Majestas sacro-sanctae regiae, exemptae et nullius diaecesis Wissehradensis ecclesiae SS. apostolorum Petri et Pauli. Pragae 1700
RUFFER, Vojtěch. Historie Wyssehradská, neb Wyprawowánj o hradu, o kapitole a městu Hory Wyssehradu u Prahy w králowstwj Českém. Praha: Antonín Renn, 1861. [ Dostupné online].
HLEDÍKOVÁ, Zdeňka: Vyšehradská kapitula ve 13. století, in:Teologické texty, roč. 19, č. 1, 2008, s. 50–52
POCHE, Emanuel a WIRTH, Zdeněk: Zmizelá Praha. 4.: Vyšehrad a zevní okresy Prahy . Vydání 2., nakladatelství Paseka Praha-Litomyšl 2002; ISBN80-7185-498-0
Umělecké památky Prahy. Nové Město, Vyšehrad, Vinohrady (Praha 1). Kolektiv autorů za vedení a redakce Růženy Baťkové. Praha: Academia 1998. ISBN80-200-0627-3
KARLACH, Mikuláš: Paměti proboštů Vyšehradských z poslední doby, a sice od r. 1781 až do 1905. Praha 1905. 316 s.
Královský Vyšehrad, edice sborníků příspěvků z vědeckých konferencí k jeho historii, svazky I. (1992), II. (2001), III. (2007), IV. (2012), redigovali Bořivoj Nechvátal a Jaroslav Kotous, vydalo Karmelitánské nakladatelství Kostelní Vydří
KOTOUS, Jan:Portréty Vyšehradské kapituly. vydalo Karmelitánské nakladatelství Kostelní Vydří 2007
RYBA, Bohumil:Soupis prvotisků knihovny kapituly vyšehradské. In: Strahovská knihovna, sborník: Památník národního písemnictví, roč. 14–15, 1980, s. 11–29.
STEHLÍKOVÁ, Dana:Klenotnice Vyšehradské kapituly. Královská kolegiátní kapitula, Praha 2006
STEHLÍKOVÁ, Dana: Nejstarší pečeti vyšehradské kapituly a jejího duchovenstva do roku 1420. In: Královský Vyšehrad, Sborník příspěvků k 900. výročí úmrtí prvního českého krále Vratislava II. (1061–1092) Praha: Zvon 1992 s. 171–186.
STEHLÍKOVÁ, Dana: Poklad vyšehradské kapituly a klenoty vyšehradských prelátů. In: Královský Vyšehrad 2. Sborník příspěvků ke křesťanskému miléniu a k posvěcení nových zvonů na kapitulním chrámu sv. Petra a Pavla. Kostelní Vydří: Karmelitánské nakladatelství, 2001 s. 193–208.