From Wikipedia, the free encyclopedia
La 1a cerimònia dels Premis César — també coneguts com Nuit des César — que premiava les pel·lícules estrenades el 1975, va tenir lloc el 3 d’abril de 1976 al Palais des Congrès de Paris.
| ||||
Tipus | cerimònia dels Premis César ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Data | 3 abril 1976 ![]() | |||
Número d'edició | 1 ![]() | |||
Localització | Palau de Congressos de París (França) ![]() | |||
Estat | França ![]() | |||
Presentador | Pierre Tchernia ![]() | |||
Conferit per | Acadèmia de les Art i Tècniques del Cinema de França ![]() | |||
Mitjà de comunicació | ||||
Emissora original | Antenne 2 ![]() | |||
Transmès per | ||||
![]() ![]() |
Va ser presidit per Jean Gabin, del que en va ser la darrera aparició pública,[1] i retransmesa a Antenne 2, presentada per Pierre Tchernia i Jean-Claude Brialy.
Els guanyadors s'indiquen en negreta.
El vell fusell de Robert Enrico
|
![]() Bertrand Tavernier – Que la fête commence |
![]() Philippe Noiret – El vell fusell
|
![]() |
![]() Jean Rochefort – Que la fête commence
|
![]() Marie-France Pisier – Cosí, cosina i Souvenirs d’en France
|
Que la fête commence – Bertrand Tavernier i Jean Aurenche
|
![]() François de Roubaix – El vell fusell
|
![]() Sven Nykvist – Black Moon
|
Pierre Guffroy – Que la fête commence
|
Geneviève Winding – Sept morts sur ordonnance
|
![]() Nara Kollery i Luc Perini – Black Moon
|
Perfum de dona | |
En la nominació al César a la millor actriu, Isabelle Adjani, convençuda de la seva victòria, es va aixecar fins i tot abans que s'anunciés la guanyadora del premi, que finalment va ser atorgat a Romy Schneider.[3]
L'actor Jean Rochefort relata la cerimònia:
« | Vaig rebre el primer premi el 3 d'abril de 1976. No va ser aquesta compressió brillant sinó un paio baixet que va desenrotllar una bobina de pel·lícula: primer grau. Jo era el conillet d'índies i quan vaig pujar a l'escenari a recollir la meva joguina, l'ambient era tens! Alguns esperits forts només ho veien com una imitació dels Oscar [1928]. Quan vaig anar a donar un cop a l'espatlla a Gabin, president malhumorat, es va girar bruscament: "Ah, ets tu Rochefort! Si hagués estat periodista, li hauria engegat a dida". Esperava un petit compliment de circumstància.[4] | » |