Majmuni Starog svijeta, familija Cercopithecidae, grupa su primata iz natporodice Cercopithecoidea i grane Catarrhini. Autohtoni su u Africi i Aziji, gdje danas naseljavaju niz sastojina iz tropskih prašuma i savana, šipražja, žbunja i planinskih terena, a Evropi su poznati u fosilnim tragovima. Međutim, iako je eventualno unesena, populacija jedne vrste makaka majmuna opstaje na Gibraltarskoj stijeni (Evropa) do današnjeg dana. Majmuni Starog svijeta uključuju mnoge od najpoznatiji vrsta ne-ljudskih primata, kao što su pavijani i makaki.[1][2]
Napomena: Odgovarajuća terminologija i klasifikacija južnoslavenskihjezika preuzeti su sa engleskog jezičkog područja, u kojem se razlikuju pojmovi ape (bos. = majmun) i monkey (bos. = majmun) po tome što prvi označava velike ili bezrepe majmune (čije je porijeklo u Starom svijetu), a drugi repate u svim dijelovima svijeta. Među njima se nalaze i
Repati majmun Starog svijetaMandril (Mandrillus sphinx) je najveći predstavnik ove grupe repatih majmuna.Glava plaštastog pavijana (Papio anubis). Uočava se izdužena „pasja njuška“. Divlji makak (Macaca sylvanus) je jedina evropska vrsta ne-ljudskih primata
.
Neki majmuni Starog svijeta, kao patas, vode polu-prizemni život, tj. obitavaju i na terenu i na drveću.Javanski majmuni(Trachypithecus auratus), kao i sve morske mačke, žive u grupama.Plaštasti majmuni, kao i većina pripadnika porodice Colobidae, hrane se lišćemHanuman-langur sa mladuncemRezus majmuni su naviknuli na ljude i često žive u gradovima.Brazza morska mačkaGelada (Theropithecus gelada)Crveni kolobusNosonje
Majmuni Starog svijeta su srednje do veliki, a kreću se, zavisno od prirodnog staništa. Ima ih koji obično žive na drveću (Colobusmajmuni), a i takvih koji u potpunosti obitavalu na tlu., kao što su babuni. Najmanji je talapoin, dužine 34–37cm i težine između 0,7 i 1,3kg, dok je najveći je mužjak mandrila (ženke te vrste su znatno manje), oko 70cm dužine i težine do 50kg.[1][2]
Po morfološkom izgledu, su, za razliku od velikih majmunaa, većina imaju repove (latinsi naziv Cercopithecinae, uostalom i znači "repati majmun"), ali, za razliku od majmuna Novog svijeta (Platyrrhini), repovi im nikada ne služe za hvatanje (grane, npr.). Glavne razlike između kategorija uskonosnih (Catarhini) i širokonosnih (Platyrhyni) majmuna, i njihov odnos sa velikim, mogu se formulirati kako slijedi.
Nekoliko majmuna Starog svijeta imaju anatomske neobičnosti. Kolobusi imaju kvataljker zna palčevima koji pomažu pri kretanju na drveću, nosonja ima svojstveno oblikovanu njušku, dok je majmun prćastog nosa, gotovo da ga i nema. Penis mužjaka mandrila je crvene boje, skrotuma je lila ( jorgovan) boje, a i lice također ima svijetle obojenost kao što su genitalije. To se javlja kao specijalno obilježje samo u dominantnog mužjaka u grupama za više mužjaka.
Većina ovih majmuni su bar djelomično svaštojedi (omnivori), ali svi preferiraju biljnu hranu, kojia čini najveći dio ishrane. Colobinae su najviše vegetarijanaci, uzimajući prvenstveno lišče, a jede i samo mali broj insekata, dok su ostale vrste vrlo oportunističke. Prvenstveno jedu voće, ali konzumiraju i gotovo svaku dostupnu hranu, kao što su cvijeće, lišće, lukovice i rizomi, insekti, puževi, pa čak i mali kičmenjaci. Hrana divljeg makaka sastoji se uglavnom od lišća i korijenja, iako također jedu i insekte, a kedrovinu koriste izvor vode.[10]Trudnoća kod majmuna Starog svijeta traje između pet i sedam mjeseci. Rađaju obično samo jednom, iako se, kao i kod ljudi, povremeno rađaju također i blizanci. Mladi se rađaju relativno dobro razvijeni i u stanju su da se, već od rođenja, prednjim udovima, drže za krzno svoje majke. U poređenju sa većinom drugih sisara, oni imaju relativno dug period do spolne zrelosti, koja se javlja pri uzrastu od četiri do šest godina, što je tipično za većinu vrsta.
Bjelonogi sivi langur (Semnopithecus hypoleucos)
Kod većine vrsta, kćeri ostaju da žive sa svojim majkama, tako da je osnovna društvena grupa među majmunima Starog svijeta je matrijarhatna (majčinska) trupa. Mužjaci napuštaju grupu pri postizanju adolescencije i pronalaze nove trupa da im se pridruže. U mnogim vrstama, samo jedan odrasli (dominantni) mužjak živi u svakoj grupe, izbacujući sve rivale, ali drugi su tolerantniji. Uspostavljaju se hijerarhijski odnosi između dominantnih i podređenih mužjaka. Veličina grupa su vrlo varijabilne, čak i unutar vrsta, ovisno o raspoloživosti hrane i drugih resursa.[1][8]
Pronađeni su fosili tarzoidnih primata, koji ispoljavaju uočljiv uspon prema cinomorfnoj i antropomorfnoj konstituciji. Pretpostavlja se da svi majmuni Starog svijeta (Cercopithecidae, Hylobatidae, Pongidae i Hominidae) potiču iz grupe anatomski „uopćeno“ građenih pratazoida, kojima su, među ostalim, pripadali i oblici Teilhardina (oligocenEgipta). Među njima se Apidium, Moeripithecus i Oligopithecus ( a nerijetko i Parapithecus) ubrajaju u neposredne fosilne pretke psetolikih majmuna, dok je ostalo otvoreno pitanje da li tu pripadaju i Amphipithecus i Pondaungia (gornji eocenBurme) ili bi ih trebalo uvrstiti u prelaznu fazu evolucije ka zajedničkim precima antropomorfnih majmuna.
U donjeoligocenskim slojevima Afrike, međutim, nađeni su fosilni ostaci primata koji su nedvojbeno imali niz osobina današnjih viših uskonosnih majmuna iz porodica Hylobatidae (giboni9 i Pongidae (orangutani). Među takvim oblicima, redovno se pominju Parapithecus i Aegyptopithecus, sa zubalom kao u suvremenih bezrepih – velikih majmuna (orangtani, čimpanze i gorile, iako se prvopomenuti oblik često ubraja i u predačku skupini psetolikih repatih majmuna, a drugi u fosilni rod Dryopithecus. U direktne predačke forme čovjekolikih primata svrstava se i gibonolikiPropliopithecus, od kojeg, vjerovatno preko oblika tipa Limnopithecus i Pliopithecus vode porijeklo današnji giboni. Međutim, prema nekim procjenama, propliopitek bi mogao biti i predak pomenutog egiptopiteka ili čak forma driopiteka, sa naglašenijim hominoidnim osobinama.
Porodica Ceccopithecidae ima dvije potfamilije:
Cercopithecinae (pretežno afričke, ali uključuje i rodove makaka (Azija i sjeverna Afrika) i
Colobidae, koje uključuju većinu azijskih rodova i afričkekolobuse.
Superfamilija Cercopithecoidea, Majmuni starog svijeta (repati)
British Museum of Natural History, Ed. (1991): Man's place in evolution. Natural History Museum Publications, Cambridge University Press, London, ISBN0 521 40864pogrešanISBN 4.
Campbell B. G. (2009): Human evolution: An introduction to mans adaptations. British Museum of Natural History, London, ISBN0-202-02041-X; ISBN0-202-02042-8.
Cowligshaw G., Dunbar R. (2000): Primate conservation biology. The University of Chicago Press, Chicago, Chicago and London, ISBN0-226-11636-0; ISBN0-226-11637-9
Ciani, Andrea Camperio, Loredana Martinoli, Claudio Capiluppi, Mohamed Arahou, and Mohamed Mouna. "Effects of Water Availability and Habitat Quality on Bark-Stripping Behavior in Barbary Macaques." Conservation Biology 15.1 (n.d.): 259-65. JSTOR. Web. 14 Nov. 2012.