Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Неха́йки— село в Україні,у Золотоніському районі Черкаської області. Входить до складу Драбівської селищної громади. Село розташоване в лівобережній частині заплави річки Супій за 20 км від центру громади — селища Драбів та за 35 км від залізничної станції Кононівка.
село Нехайки | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Черкаська область |
Район | Золотоніський район |
Громада | Драбівська селищна громада |
Облікова картка | gska2.rada.gov.ua |
Основні дані | |
Перша згадка | 1629 |
Населення | 1051 чоловік (на 2001 рік) |
Площа | 4,814 км² |
Поштовий індекс | 19831 |
Телефонний код | +380 4738 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°59′48″ пн. ш. 31°56′40″ сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
103 м[1] |
Водойми | річка Супій |
Відстань до обласного центру |
62,2 (фізична) км[2] |
Найближча залізнична станція | Кононівка |
Відстань до залізничної станції |
35 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | смт. Драбів |
Староста | Вигулярний Єгор Олександрович |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Вперше в письмових документах село згадується в 1629 році, коли польські магнати проводили перепис своїх маєтностей. Нанесено воно і на карту Боплана, яка укладалася в 30—40-х роках XVII століття. Серед лісів, у зручному для оборони місці, оселився козак Данило Нехайко. Від першого поселенця походить назва села.
У 1760 в селі була Покровська церква.[3]
Село є на мапі 1800 року.[4]
У 1756–1759 роках тут бував Григорій Сковорода, а в 1835 році Євген Гребінка. Після відвідин села він написав оповідання «Вот кому зозуля куковала», де писав «Весьма хорошее село Нехайки, сдесь все такие чистенькие беленькие избы, таким литвинам и во сне не видывать…».
У 1854 році збудовано церкву, на якій встановлено найбільші дзвони в окрузі. Їх дзвін було чути і в Яготині, і в Переяславі, і в Золотоноші. Громада багато уваги приділяла освіті. Відтак на взяті у позику гроші побудовано в 1907 році нову школу.
Під час Голодомору 1932—1933 років, тільки за офіційними даними, від голоду померло 600 мешканців села.[5]
304 нехайківці билися на фронтах радянсько-німецької війни, з них 131 нагороджено орденами й медалями Союзу РСР, льотчик-винищувач І. Н. Степаненко, який зробив 395 бойових вильотів, брав участь у 112 повітряних боях, двічі удостоєний звання Героя Радянського Союзу. У сільському парку встановлено його бронзовий бюст. На честь загиблих земляків у період війни споруджено обеліск Слави.
Станом на 1972 рік в селі проживало 1 710 людей, тут містилася центральна садиба колгоспу «3ірка», за яким було закріплено 3,6 тисяч га земельних угідь, у тому числі 2,9 тисяч га орної землі. Напрям господарства був зерновобуряковий з розвинутим м'ясо-молочним тваринництвом. На той час в селі працювали середня школа, де навчалося 355 учнів, клуб на 250 місць, бібліотека з книжковим фондом 15 тисяч примірників, дитячі ясла, аптека, філія зв'язку, ощадна каса, три магазини.
В селі діє сільський краєзнавчий музей, створений силами працівників школи, учнів, громадськості села. Велика заслуга в створенні музею належить колишньому директору школи В. Г. Деркачу. Експозиція музею розміщена в 11 залах, у яких розповідається про історію рідного краю від давно минулих часів до сьогодення.
На території села працюють Нехайківський навчально-виховний комплекс, загальноосвітня школа І-III ступенів, дошкільний навчальний заклад, лікарська амбулаторія, Будинок культури.
Населення — 1051 чоловік (на 2001 рік).
Рідна мова населення за даними перепису 2001 року[6]:
Мова | Чисельність, осіб | Доля |
---|---|---|
Українська | 1 031 | 98,10 % |
Російська | 20 | 1,90 % |
Разом | 1 051 | 100,00 % |
Видатні люди, уродженці та жителі села, які тут народились, виховувались, жили і працювали:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.