Loading AI tools
радянський/російський багатоцільовий вертоліт, розроблений ОКБ М. Л. Міля на початку 1960-х років З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Мі-8 (рос. Ми-8; В-8, виріб «80», за кодифікацією НАТО: Hip) — радянський багатоцільовий вертоліт, розроблений ОКБ М. Л. Міля на початку 1960-х років. Наймасовіший у світі вертоліт із двома двигунами, один із наймасовіших вертольотів в історії авіації. Широко використовують для виконання багатьох цивільних і військових завдань.
Мі-8 | |
---|---|
![]() Мі-8МСБ-В ВМС ЗСУ | |
Тип | Багатоцільовий вертоліт |
Розробник | Московський вертолітний завод імені М. Л. Міля |
Виробник | Казанський вертолітний завод Улан-Удинський вертолітний завод |
Головний конструктор | Міль Михайло Леонтійович |
Перший політ | 9 липня 1961 |
Початок експлуатації | 1965 |
Статус | експлуатується |
Основні експлуатанти | Сухопутні війська СРСР |
Роки виробництва | 1965 — дотепер |
Виготовлено | 12 000[1] |
Вартість одиниці | $6,06-14,75 млн |
Варіанти | Мі-14, Мі-17, Мі-171 |
![]() |
Перший прототип В-8 піднявся у повітря 9 липня 1961 року, а другий прототип По-8А — 17 вересня 1962 року. Після ряду доробок Мі-8 був прийнятий на озброєння радянських ВПС у 1967 році і показав себе настільки вдалою машиною, що закупівлі Мі-8 для російських ВПС продовжуються досі. Мі-8 використовують більш ніж у 50 країнах, у тому числі, в Індії, Китаї та Ірані.
У 1980 р. внаслідок модернізації вертольоту Мі-8 створено удосконалений варіант цієї машини — Мі-8МТ, який відрізняється покращеною силовою установкою (2 двигуни ТВ3-117) і має допоміжну силову установку. На експорт постачалися як Мі-17, їх використовують приблизно у 20 країнах світу.
У 1991 р. розпочато виробництво нової цивільної транспортної модифікації Мі-8АМТ (експортний варіант називається Мі-171), а наприкінці 1990-х — військової транспортно-штурмової модифікації Мі-8АМТШ (Мі-171 Ш).
До кінця 1950-х років у складі ВПС Радянського Союзу налічувалося вже кілька вертолітних дивізій. Багатоцільовий Мі-4, що був на озброєнні, міг перекинути в тил ворога відразу 19 десантників або ж прийняти на борт 8 нош, одну гармату або автомобіль. Військові були задоволені цією машиною, однак її конструктор вважав, що настав час машин із газотурбінними двигунами.
У другій половині 1950-х років були прийняті на озброєння мобільні ракетні комплекси «Місяць», і для їхнього перевезення був потрібний вертоліт більшої вантажопідйомності. Ним став газотурбінний Мі-6, найвантажопідйомніший на ті часи. Незабаром на заміну Мі-1 прийшов газотурбінний Мі-2. Залишилося замінити Мі-4 машиною нового покоління. Проєкт одержав індекс Мі-8.
За наполяганням Микити Хрущова, замовником Мі-8 виступило Міністерство цивільної авіації. Сформульовані замовником жорсткі вимоги економічності остаточно сформували вигляд машини.
Роботи над Мі-8 йшли повним ходом, коли Михайла Міля несподівано викликали до Кремля. Пропозиція, яку зробив йому Хрущов, була дивною — він повинен був поїхати до США, щоб оцінити і, в разі потреби, закупити кілька вертольотів фірми Сікорського. Але, звичайно, головною справою був огляд виробництва та з'ясування можливостей американських вертольотів. Мілеві з колегами вдалося навіть політати на новому S-58.
У 1964 році, після усунення Хрущова, командування ВПС не стало приймати на озброєння Мі-8. Були закуплені лише кілька десятків машин для апробації. Однак Мі-8 був високо оцінений Міністерством цивільної авіації, яке зробило замовлення на масову серію. І незабаром після цього гвинтокрилу машину очікував небувалий тріумф.
У червні 1965 року Радянський Союз представив на міжнародному авіасалоні в Ле-Бурже одну з найбільш представницьких експозицій. Вертольоти КБ Міля Мі-8, Мі-6 і літаючий кран Мі-10 стали сенсацією серед спеціалістів. Після авіасалону в Ле-Бурже керівництво військового командування СРСР нарешті оцінило характеристики Мі-8. Його почали використовувати як десантний, транспортний, медичний вертоліт, машина для РЕБ, повітряний командний пункт, встановлювач мін.
19 травня 2010 року в Конотопі пройшли льотні випробування вертольота Мі-8МСБ із двигунами новітньої модифікації ТВЗ-117ВМА-СБМ1В. Був встановлений світовий рекорд, коли вертоліт за 13 хвилин піднявся на висоту 8100 метрів. При цьому максимальна потужність двигуна — 2000 к. с. підтримувалася протягом 30 хвилин. Показані характеристики дозволять багатоцільовому вертольоту Мі-8 впевнено літати у горах на граничних висотах. Раніше в ході випробувань бойового Мі-24 з такими ж двигунами була зафіксована рекордна для вертольотів швидкопідйомність. На висоту 5000 метрів вертоліт піднявся тільки за дев'ять хвилин.
Двигун ТВЗ-117ВМА-СБМ1В розроблений українським підприємством «Мотор Січ». Він пройшов повний цикл державних випробувань і отримав міжнародний сертифікат типу СТ267-АМД, який голова Міждержавного авіаційного комітету Тетяна Анодіна особисто вручила голові ради директорів «Мотор Січі» В'ячеславу Богуслаєву. Український двигун задовольняє найжорсткіші міжнародні вимоги, безвідмовний в умовах розрідженого повітря високогір'я і різких перепадів температур.
17 квітня 2022 року стало відомо, що Індія закриває угоду про постачання російських Мі-17В-5, отримавши лише 32 одиниці з 80 запланованих[2].
28 липня 2022 року стало відомо, що Філіппіни припиняють угоду на постачання російських Мі-17. Але контракт між Філіппінами та РФ ще не розірваний, вирішується питання відносно повернення авансу[3].
Вертоліт Мі-8 є світовим рекордсменом за кількістю модифікацій.
![]() | Цей розділ потребує доповнення. (квітень 2011) |
В-8 | Мі-8П | Мі-8Т | Мі-8МТ (Мі-17) |
Мі-18 | Мі-8МТВ-1 (Мі-17-1В) |
Мі-8АМТ (Мі-171) |
Мі-172 | Мі-8МСБ | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Рік побудови | 1961 | 1965 | 1965 | 1975 | 1980 | 1987 | 1991 | 1991 | 2014 |
Екіпаж | 3 чол. | 3 чол. | 3 чол. | 3 чол. | 3 чол. | 3 чол. | 3 чол. | 3 чол. | |
Число пасажирів (десантників) | 18 чол. | 28 чол. | 24 чол. | 24 чол. | 30 чол. | 24 чол. | 27 чол. | 26 чол. | |
Довжина (з рух. гвинтами) | 25,31 м | 25,31 м | 25,31 м | 25,31 м | 25,31 м | 25,31 м | 25,31 м | 25,31 м | |
Висота (з крут. кермовим гвинтом) | 5,54 м | 5,54 м | 5,54 м | 5,54 м | 5,54 м | 5,54 м | 5,54 м | 5,54 м | |
Діаметр несучого гвинта | 21 м | 21,3 м | 21,3 м | 21,3 м | 21,3 м | 21,3 м | 21,3 м | 21,3 м | 21,3 м |
Маса порожнього | 5726 кг | 7000 кг | 6934 кг | 7200 кг | 7550 кг | 7381 кг | 6913 кг | 7514 кг | |
Нормальна злітна маса | — | 11 570 кг | 11 100 кг | 11 100 кг | 11 500 кг | 11 100 кг | 11 100 кг | 11 878 кг | |
Максимальна злітна маса | — | 12 000 кг | 12 000 кг | 13 000 кг | 13 000 кг | 13 000 кг | 13 000 кг | н/д | 12500 кг |
Двигуни | 1 × АІ-24В | 2 × ТВ2-117 | 2 × ТВ2-117 | 2 × ТВ3-117МТ | 2 × ТВ3-117МТ | 2 × ТВ3-117ВМ | 2 × ТВ3-117ВМ | 2 × ТВ3-117ВМ | 2 × ТВ3-117ВМА-СБМ1В 4Е |
Потужність двигунів (на злітному режимі) | 1 × 1900 к. с. | 2 × 1500 к. с. | 2 × 1500 к. с. | 2 × 1900 к. с. | 2 × 1900 к. с. | 2 × 2000 к. с. | 2 × 2000 к. с. | 2 × 2000 к. с. | 2 × 2500 к. с. |
Максимальна швидкість | — | 250 км/год | 260 км/год | 250 км/год | 270 км/год | 250 км/год | 250 км/год | 250 км/год | 260 км/год |
Крейсерська швидкість | — | 225 км/год | 225 км/год | 220 км/год | 240 км/год | 240 км/год | 230 км/год | 230 км/год | 225 км/год |
Динамічний максимум | — | 4200 м | 4500 м | 5000 м | 5550 м | 6000 м | 6000 м | 6000 м | 7500 м |
Практична дальність | н/д | 425 км | 480 км | 520 км | 580 км | 590 км | 570 км | 715 км | 600 км |
![]() | Цей розділ потребує доповнення. (квітень 2011) |
дата | державна належність | фірма-оператор | місце | жертви | причина |
---|---|---|---|---|---|
29 травня 2014 | ![]() | Національна гвардія України | г. Карачун неподалік Слов'янську (Донецька область) | 12/13 | Обстріляний з лісосмуги та підбитий терористами з ПЗРК гелікоптер Мі-8МТ (борт «16») Національної гвардії України, на борту якого був генерал-майор Сергій Кульчицький. Під час падіння вибухнули паливні баки. В результаті загинуло 12 чоловік, штурман залишився живим та у тяжкому стані був евакуйований до лікарні до Харкова[7]. |
26 жовтня 2017 | ![]() | «Конверс Авиа», лізинг «Арктикуголь» | Ґренландське море, 2,5 км від міста Баренцбург, архіпелаг Шпіцберген | 8/8 | Розшукуються силами норвезької служби порятунку. |
3 вересня 2018 | ![]() | авіабаза Мазар-і-Шаріф, ![]() | 12/12 | Транспортний Мі-8МТВ розбився під час зльоту з авіабази. Всі пасажири та екіпаж загинули[8]. | |
20 жовтня 2018 | ![]() | ВМС Мексики | північ Каліфорнійської затоки, півострів Каліфорнія | ?/? | Мі-17 впав в океан під час патрулювання незаконного вилову риби. Більшість членів екіпажу були врятовані рибалками, двох постраждалих відправлено до лікарні[9]. |
8 листопада 2018 | ![]() | Компанія «Баркол» | Тверська область | 1/? | Під час обльоту трубопроводу компанії «Транснефть» вертоліт був вимушений здійснити жорстке приземлення. Внаслідок аварії вертоліт отримав значні ушкодження, один з членів екіпажу загинув, ще троє дістали травми[10]. |
27 березня 2019 | ![]() | ВПС Казахстану | Кизилординська область | 13/13 | Причини розслідуються. |
29 травня 2019 | ![]() | Повітряні сили України | с. Сестрятин (Рівненська область) | 4/4 | 29 травня о 23.27 під час навчально-тренувального польоту було втрачено зв'язок з вертольотом Мі-8. У результаті авіаційної катастрофи за попередньою інформацією загинули чотири члена екіпажу разом з командиром 16-ї окремої бригади армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України (м. Броди Львівської області) — полковник Мазепа Ігор Ярославович[11]. |
19 травня 2020 | ![]() | Повітряно-космічні сили Росії | с. Клин (Московська область) | ?/? | В результаті технічної несправності сталась катастрофа у 20 км від населеного пункту Клин, Московської області. Загинув увесь екіпаж — кадрові військовослужбовці 344-го Центру бойової підготовки армійської авіації[12]. |
26 травня 2020 | ![]() | Повітряно-космічні сили Росії | Чукотка | 4/4 | Військовий гелікоптер Мі-8 повітряно-космічних сил Росії здійснював контрольне вивішування на висоті у 15 м. За попередньою інформацією причиною катастрофи стала технічна несправність[13]. |
4 червня 2021 року | ![]() |
Сили повітряної оборони Киргизстану | неподалік села Кічі-Алай в Ноокатському районі Ошської області | 15/0 | Вертоліт МІ-8 МТ Сил повітряної оборони здійснив вимушену жорстку посадку. За попередніми даними чотири людини отримали травми, їм надається медична допомога. Причиною аварії став потужний повітряний потік який утворився між гір, потужності двигунів не вистачило щоб піднятися вище, і вертоліт впав на землю[14]. |
25 серпня 2021 року | ![]() |
Військово-морські сили Мексики | у штаті Ідальго в центральній частині країни | 20/0 | На борту повітряного судна перебував глава МВС сусіднього штату Веракрус, який здійснював обліт важкодоступних територій, що потрапили під удар урагану Грейс. Всього на борту гелікоптера, за деякими даними, знаходилися 20 осіб, включаючи представників влади і військовослужбовців, четверо з них отримали травми. Загиблих в результаті події немає[15]. |
8 грудня 2021 | ![]() |
Повітряні сили Індії | Неподалік міста Кунура у штаті Тамілнад на півдні країни | 13/13 (?) | Начальник штабу оборони Індії, генерал Біпін Рават, його дружина і ще 11 людей розбилися на російському вертольоті індійських Повітряних сил Мі-17B-5[16][17]. |
28 січня 2022 року | ![]() |
неподалік м. Ульянівська, на р. Волзі | один загиблий | Поблизу м. Ульяновська військовий вертоліт Мі-8 Росії впав на лід ріки Волга. Один член екіпажу загинув, решту - поранено[18]. | |
16 грудня 2022 | ![]() |
м. Улан-Уде, Бурятія | 3 члени екіпажу | Під час посадки в аеропорту «Байкал» (м. Улан-Уде) вертоліт упав та вибухнув[19]. | |
19 грудня 2022 | ![]() |
Родовище Нявленга в Ольському районі Магаданської області | Вертоліт Мі-8Т компанії ТОВ "Поляр-авіа" при приземленні врізався в будівельний вагончик, перекинувся на бік і повністю згорів. Троє членів екіпажу встигли залишити салон до початку пожежі, один з членів екіпажу - постраждав[20]. | ||
29 серпня 2023 | ![]() |
ФСБ Росії | Челябінська область | 3/3 (4) | Екіпаж вертольоту відпрацьовув повітряні маневри, зокрема зліт і посадку. Що стало причиною падіння Мі-8 — невідомо[21]. |
16 жовтня 2023 | ![]() |
Населений пункт поблизу Анорі, департамент Антіокія. | 5/0 (?) | Під час навчань Мі-17-1В почав втрачати управління та впав на житловий будинок, де на момент аварії знаходилось двоє цивільних осіб. П’ятеро військовослужбовців та двоє цивільних отримали поранення, та були госпіталізовані[22]. | |
17 січня 2024 | ![]() | Збройні сили Киргистану | Авіабаза «Фрунзе-1» | 1/7 | Вертоліт Сил Повітряної оборони Киргизстану здійснив вимушену жорстку посадку під час проведення навчально-тренувальних польотів[23] |
4 лютого 2024 | ![]() | МНС Росії | Над Онезьким озером (РФ) | ?/3 | Вертоліт МНС Росії зник з радарів під час тренувального польоту[24] |
14 березня 2024 | ![]() | Північно-Евенський район (біля Кварцевої гори) Магаданська область | 1/20 | Вертоліт впав через технічну несправність двигуна, який відмовив в результаті попадання Мі-8 в «сніговий заряд» на 13 км польоту[25][26]. | |
17 березня 2024 | ![]() | Військова частина на території самопроголошеної ПМР | Знищений на аеродромі поблизу міста Тирасполя в результаті атаки безпілотника[27][28]. | ||
15 травня 2024 | ![]() |
провінція Гор, Афганістан | 13/1 (12) | Гелікоптер Мі-8МТ (міжнар. експорт. індекс Мі-17) розбився при виконанні рятувальної місії в провінції, де нещодавно сталася повінь. У пресрелізі оборонного відомства талібів ідеться, що загинула одна людина, ще 12 зазнали поранень різного ступеня тяжкості[29]. | |
31 серпня 2024 | ![]() |
півострів Камчатка, РФ | 22/22 | Вертоліт Мі-8 розбився, врізавшись у сопку. Його уламки знайдені з повітря – на висоті близько 900 м над рівнем моря. На борту перебували 22 особи – три члени екіпажу та 19 пасажирів, усі вони загинули[30]. | |
Принаймні три єгипетських Мі-8 знищені ізраїльськими ВПС на аеродромах[31].
Дуже активно використовували в десантних операціях Єгипет і Сирія.
Групи з декількох вертольотів десантували командос в ізраїльському тилу.
Озброєння єгипетських командос включало гвинтівки M16, АКМ і РПГ-7.
6 жовтня група сирійських командос, десантована з чотирьох Мі-8 захопила гору Гермон (при цьому один вертоліт був втрачений).
Вранці 7 жовтня одна рота 183-го батальону єгипетських командос змогла два рази зупинити наступ 217-ї бронетанкової бригади Ізраілю[32].
Під час висування на лінію фронту ізраїльської 600-ї тбр, танки одного із її батальйонів були атаковані єгипетськими командос, не встигнув розвантажитися з вантажівок[33].
Найбільших втрат Мі-8 зазнав на цій війні. Лише радянська 40 армія втратила 174 вертольоти Мі-8; втрати вертольотів прикордонних військ, і саме афганської армії невідомі[34][відсутнє в джерелі].
У повітрі іранськими винищувачами були збиті 6 іракських Мі-8.[джерело?] Загальні втрати іракських гелікоптерів невідомі.
Наприкінці січня 1981 року група із 240 еквадорських солдатів вдерлась на територію Перу. В ході розгрому цього угрупування значну роль відіграли перуанські Мі-8Т з НАР С-5. 19 лютого при висадці командос з пари Мі-8Т був втрачений один перуанський Мі-8 (збитий вогнем із гвинтівок FAL), проте десанту з 2-го гелікоптера вдалося переломити хід бою[35].
Використовувала сирійська армія. 21 квітня 1981 року десант із двох Мі-8 захопив у фалангістів верхівку гори Джабаль-Санин, при цьому серйозно потеснив ворожі війська. 27 квітня десант з пари Мі-8 захопив старий французький форт в цьому районі. За деякими даними, 28 квітня два Мі-8 були збиті ізраїльськими винищувачами F-16 (за іншими даними був підбитий один із двох Мі-8ТС, экіпаж 4 людини загинув) і ще три в червні 1982 року (за іншими даними літом сирійські Мі-8 1982 року в зоні бойових дій не були задіяні взагалі і ніяких втрат не зазнали). Таким чином бойові втрати сирійських Мі-8 в Лівані є 1 або 5 гелікоптерів, ще один вертоліт постраждав в аварії 19 грудня 1981 року[36]. Уже після літа 1982 року в Сирію був передислокований радянський 100-й окремий гвинтокрильний загін РЕБ в складі 4 Мі-8ППА і 4 Мі-8СМВ[37].
Десантні Мі-8 активно використовував Ірак під час окупації Кувейту.
Використовували обиді сторони. І Азербайджан, і Вірменія втратили від вогню ворога по три вертольоти Мі-8[38].
Інтенсивно були задіяні російськими військами.
У 1999 році сербський Мі-8 збив із кулемета американський БПЛА «Хантер». 2000 року Мі-8 збили ще один БПЛА[39][40].
Згідно з даними газети «Комєрсант», до осені 2004 року федеральні сили втратили 30 гелікоптерів Мі-8[41].
4 Мі-8АМТШ-В ЗС рф було розгорнуто в Сирії в 2015 році. В ході операції один Мі-8АМТШ-В знищений повстанцями за допомоги ракети TOW на землі під час евакуації на місці падіння Су-24М, збитого Туреччиною 24 листопада 2015[42].
1 серпня 2016 року в сирійській провінції Ідліб був «посаджений» вертоліт Мі-8АМТШ, який повертався на авіабазу Хмеймім після доставки гуманітарної допомоги в місто Алеппо. Найімовірніше, згідно з оприлюдненими фото уламків, опублікованим в мережі, йдеться про ЛА RF-95585 (бортовий номер «212 жовтий»), до початку сирійської компанії сфотографований на території 562-ї авіабази армійською авіацією в Толмачьово (біля Новосибірська). На борту, за даними воєнного відомства, знаходились три члени екіпажа і двоє офіцерів російського так званого «Центру примирення воюючих сторін в Сирії». Усі вони загинули[43].
Базовим завданням Мі-8 у цьому конфлікті були рятувальні операції. Використовували різні модифікації вертольотів ЗСУ[44].
Були залучені до оборони Краматорського аеродрому, один вертоліт був знищений на землі. Операція штурму Донецького аеропорту також здійснювалась за участі Мі-8. Спецпризначенців десантували з Мі-8 під прикриттям Мі-24[44].
Фактично, до серпня 2014 року, до моменту завершення активних бойових дій, вертольоти Мі-8 і Мі-24 були дуже активно залучені. Настільки, що деякі екіпажі здійснювали 5-6 вильотів на день. Штурм Слов'янська — це цілком артилерія та авіація. Прикордонні бої — забезпечення військ, які були біля кордону, якийсь час робилось виключно вертолітною авіацією. Доки не посилилось ППО російських бойовиків і не перейшло до забезпечення літаками[44].
Під час війни на Донбасі було втрачено 5 Мі-8[44].
На основі досвіду цієї війни, Мі-8 додатково стали бронювати кабіни. Крім того, монтувати нові системи для протидії ПЗРК — сучасні теплові пастки і систему відводу ракет «АДРОС»[44].
В одному з інтерв'ю за 2021 рік, український пілот Мі-8 заявив, що останній раз сідав за штурвал Мі-24 у 2019 році, а досвід підтримує завдяки польотам на Мі-8 і Мі-2[44].
![]() | Цей розділ потребує доповнення. |
Україна застосовувала Мі-8МСБ-В, зокрема, для завдання ракетних ударів некерованими 122-мм ракетами С-13. Пуск ракет відбувався з кабрирування[45].
Українські вертольоти Мі-8 відіграли важливу роль в обороні Маріуполя. У вильотах брали участь 16 гелікоптерів Мі-8. Вони доставляли захисникам Маріуполя необхідне для продовження опору: зброю, боєприпаси, медикаменти, провіант[46]. Під час одного з вильотів у Маріуполь доставили підкріплення з 72 бійців «Азова»[46]. Загалом було 7 таких вильотів. Українські пілоти змогли подолати організовану росіянами систему протиповітряної оборони довкола міста[46]. Кожен з екіпажів здійснив від 2 до 4 вильотів протягом місії[46]. 2 вертольоти росіянам вдалося збити. Також вони змогли знищити гелікоптер, який вирушив на допомогу збитому екіпажу[46].
1 квітня 2022 року на Харківщині розрахунок ПТРК «Корсар» 95 ОДШБр поцілив у вертоліт Мі-8 російських загарбників. Після влучення ракети некерований борт зіткнувся у повітрі з другим Мі-8 армійської авіації противника. Як наслідок, обидва вертольоти було знищено. Командування ДШВ ЗСУ припускає, що це перший випадок успішного застосування ПТРК по повітряних цілях[47][48].
На початку квітня 2022 року у звільненому Гостомелі було виявлено знищений російський Мі-8АМТШ з бортовим номером RF-91285[49]. У районі Макарова Київської області було знайдено рештки Мі-8АМТШ з номером RF-91292[50].
29 квітня 2022 року прикордонники Сумського загону почули гул двигунів з боку російського кордону, після чого побачили пару Мі-8. Один з вертольотів здійснив кілька пусків некерованими авіаційними ракетами по території України[51].
Уночі на 8 травня 2022 року на острів Зміїний приземлився російський Мі-8 з десантом. Вертоліт був знищений ударом з БПЛА Bayraktar TB2[52].
22 вересня 2022 року військовослужбовець Національної гвардії України збив російський Мі-8 із ПЗРК «Ігла» під час нальоту авіації противника на Запорізькому напрямку[53]. 23 вересня 2022 року повідомлено про збиття російського Мі-8 зенітним підрозділом 53-ї бригади ЗСУ[54]. Зранку 30 вересня 2022 року ГШ ЗСУ повідомив про знищення одного Мі-8 противника[55].
4 жовтня 2022 року зенітні ракетні підрозділи ПВК «Центр» Повітряних сил ЗСУ знищили російські вертольоти Мі-24 та Мі-8 на півдні країни[56].
31 жовтня 2022 року 54-та бригада опублікувала відео збиття зенітним ракетним підрозділом російського вертольота Мі-8 в районі селища Спірне Донецької області поблизу адмінкордону з Луганщиною[57].
1 листопада 2022 року, о 9:00, на Донеччині зенітний ракетний підрозділ повітряного командування «Схід» збив російський вертоліт Мі-8[58].
11 листопада 2022 року у Запорізькій області ЗСУ збили гелікоптер Мі-8[59].
19 грудня 2022 року, близько 12:30, підрозділи зенітних ракетних військ Повітряних сил Збройних сил України збили два Мі-8 на Донеччині[60].
30 грудня 2022 року Командування Повітряних сил ЗС України повідомило про збитий напередодні на східному напрямку російський вертоліт Мі-8[61].
5 січня 2023 року Генштаб та Командування Повітряних сил ЗСУ повідомили про збиття російського вертольота Мі-8 підрозділом зенітних ракетних військ ПС ЗСУ[62].
8 січня 2023 року Сили оборони України збили три російські вертольоти, серед яких Мі-8[63].
27 січня 2023 року російський вертоліт Мі-8 збитий підрозділом зенітних ракетних військ ПС ЗСУ.
13 травня 2023 року російський вертоліт Мі-8 впав в Клинцях. Попередньо, спрацювало російське ППО[64] Можливо, дві одиниці і що навіть модифікації Ми-8МТПР-1[65]. 27 листопада 2023 року командування ПС ЗСУ підтвердило, що два Мі-8МТПР-1, а також Мі-8, Су-34 і Су-35, були збиті українськими підрозділами ЗРК Patriot за п'ять хвилин «завдяки нестандартним рішучим діям» у рамках «блискучої операції під керівництвом командувача Повітряних сил»[66].
23 серпня 2023 року з’явились новини, що ГУР здійснило операцію «Синиця», яка тривала 6 місяців щодо вербовки російського пілоту Мі-8, який успішно на Харківщині передав гвинтокрил співробітникам ГУР. За наслідками операції, було вбито 2 російських військових, які чинили опір під час передачі гелікоптера співробітникам ГУР. Гелікоптер перевозив деталі до винищувачів Су-27, Су-30СМ[67][68].
17 жовтня 2023 року в результаті атаки балістичними ракетами ATACMS на луганський та бердянський аеродроми було знищено два Мі-8.
![]() | Цей розділ потребує доповнення. |
У січні 2022 року Збройні сили Республіки Вірменія поповнилися чотирма новими російськими вертольотами Мі-8МТВ-5[70].
31 одиниця Мі-17В-5[2].
Мі-8МТПР-1 станом на 6 квітня 2016 рік - не менше ніж 2 одиниці[71]. Заплановано контрактом 18 одиниць до жовтня 2016, станом на 28 лютого 2015 року[72].
Мі-8МТВ-5-1 станом на 5 серпня 2020 рік - не менше ніж 5 одиниць[73].
Мі-8МТВ-5-1
![]() | Цей розділ потребує доповнення. |
На 2016 рік Україна мала 67 Мі-8: 30 в Сухопутних військах, 30 в Повітряних силах і 7 в НГУ[74].
В січні 2022 року Державний департамент США повідомив Конгрес про намір передати Україні п'ять вертольотів Мі-17, які спершу були призначені Афганській армії[75].
Під час Російсько-української війни Україні повинні бути передані 11 одиниць Мі-17 від союзників[76].
Станом на 16 травня 2022 року Сполучені Штати підтвердили передачу 3 одиниць Мі-17 з 11[джерело?].
1 червня 2022 року було оголошено про виділення чергового пакету допомоги Україні від Сполучених Штатів до складу якого увійшло, серед іншого, 4 вертольота Мі-17[77].
На початку липня 2022 року стало відомо про передачу двох Мі-17 Словаччиною та плани передати іще 3 вертольота цього типу а також одного Мі-2[78].
15 серпня 2022 року міністерство оборони Латвії повідомило про передачу Україні двох вертольотів Мі-2 та двох вертольотів Мі-17[79].
23 серпня 2023 року з’явились новини, що ГУР здійснило операцію терміном у 6 місяців щодо вербовки російського пілоту Мі-8, який успішно на Харківщині передав гвинтокрил співробітникам ГУР. За наслідками операції, було вбито 2 російських військових, які чинили опір під час передачі гелікоптера співробітникам ГУР.
26 серпня Латвія передала Україні 1 од. Мі-17.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.