Pălăria: are un diametru de 5-12 (15) cm, este destul de cărnoasă și consistentă, la început semisferică cu marginea răsfrântă în jos spre picior, apoi convexă, la bătrânețe aplatizată, ridicată, îndoită în sus, din când în când cocoșată neregulat și cu rupturi, aproape ceva solzoasă. Cuticula este mătăsoasă și uscată, la umezeală tare unsuroasă, care se separă ușor de carne. Coloritul este galben-murdar până ocru sau chiar galben-maroniu.
Tuburile și porii: sporiferele sunt de dimensiuni diferite, bombate spre picior precum neaderente și albicioase. Porii sunt mici, denși și rotunjori. Stratul este poros, albicios până gălbui, când este atins se pigmentează repede în albastru.
Piciorul: are o înălțime de 8-12 cm și o lățime de 2,5-3,5 cm, este cărnos, cilindric precum ușor bombat la bază, plin și gros la ciuperca tânără, la maturitate spongios cu caverne, fiind de aceiași culoare cu pălăria.
Carnea: este ceva spongioasă, de culoare albă care se decolorează imediat în cazul unei leziuni sau numai unei atingeri într-un albastru de albăstrea, câteodată numai albastru-verzui. Culoarea tipică o capătă prin oxidarea giro-cianinei conținută. Mirosul este ceva stătut, gustul plăcut și dulceag.
Caracteristici microscopice: are spori elipsoidali, necolorați, cu o mărime 8-16 x 4-8 microni, pulberea lor fiind de un galben pal. [4][5]
Reacții chimice: Cuticula buretelui se colorează cu Hidroxid de potasiu galben-auriu până ruginiu și carnea, tuburile precum porii cu tinctură de Guaiacum albastru. Se spune că variația lacteus nu se decoloreazä.[6][7]
Bureții proaspeți pot fi pregătiți ca ciulama, cel mai bine împreună cu alte ciuperci de pădure sau adăugați la un sos de carne de vită sau vânat.[16][17] În afară de aceasta, ei pot fi tăiați felii și congelați. De asemenea este posibilă, după tăierea în felii, uscarea lor. Bine gustoși sunt preparați ca Duxelles (un fel de zacuscă pe bază de ciuperci).[18][19]
Meinhard Michael Moser: „Kleine Kryptogamenflora Mitteleuropas”, ediția a 4-a, vol. II/b 2 „Röhrlinge und Blätterpilze”, Editura Gustav Fischer, Stuttgart 1978, p. 59
Luce Höllthaler: „Pilzdelikatessen”, Editura Wilhelm Heyne Verlag, München 1982, p. 26-30 ISDN 3-453-40334-7
(Marcel) Bon: “Pareys Buch der Pilze”, Editura Kosmos, Halberstadt 2012, ISBN 978-3-440-13447-4
Rose Marie și Sabine Maria Dähncke: „700 Pilze in Farbfotos”, Editura AT Verlag, Aarau - Stuttgart 1979 și 1980, ISBN 3-85502-0450
Rose Marie și Sabine Maria Dähncke: „Pilze”, Editura Silva, Zürich 1986
Jean-Louis Lamaison & Jean-Marie Polese: „Der große Pilzatlas“, Editura Tandem Verlag GmbH, Potsdam 2012, ISBN 978-3-8427-0483-1
Hans E. Laux: „Der große Pilzführer, Editura Kosmos, Halberstadt 2001, ISBN 978-3-440-14530-2
Meinhard Michael Moser: „Röhrlinge und Blätterpilze - Kleine Kryptogamenflora Mitteleuropas” ediția a 5-ea, vol. 2, Editura Gustav Fischer, Stuttgart 1983
Rolf Singer: „Die Pilze Mitteleuropas”, vol. 5 și 6: „Die Röhrlinge, pârțile 1 și 2”, Editura Justus Klinkhardt, Bad Heilbrunn 1965-1967
Linus Zeitlmayr: „Knaurs Pilzbuch”, Editura Droemer Knaur, München-Zürich 1976, ISBN 3-426-00312-0