specie de ciupercă From Wikipedia, the free encyclopedia
Boletus aereus (Pierre Bulliard, 1789),[1] este o specie de ciuperci comestibilebasidiomycete de genul Boletus în familia Boletaceae, a cărui nume generic este derivat din cuvântul latin (latinăaereus=de cupru, de bronz). Acest burete, numit în popor hrib arămiu,[2]hrib pucios,[3]hrib negru sau mânătarcă, coabitează, fiind un simbiont micoriza (formează micorize pe rădăcinile arborilor). În România, Basarabia și Bucovina de Nord, el se dezvoltă, crescând solitar sau în grupuri mici, numai în păduri călduroase de foioase, în primul rând sub stejari dar de asemenea sub fagi sau carpeni, fiind găsit chiar și prin parcuri sau cimitire sub arborii lui preferați, din (mai) iunie până în octombrie.[4][5]
Informații pe scurt Boletus aereus, Clasificare științifică ...
Pălăria: are un diametru între 5 și 20 (25) cm, este foarte compactă, amenajată central peste picior, inițial semisferică, apoi boltită și la bătrânețe întinsă, deseori cu marginea răsfrântă parțial în sus. Cuticula este fin pâslită (la exemplare mature devenind din ce în ce mai netedă) și niciodată unsuroasă, în tinerețe aproape neagră, arătând mai târziu diverse tonuri de maro închis respectiv pete mari brune pe o bază ceva mai deschisă.
Tuburile și porii: are sporifere lungi și simple, aproape neaderente la picior, albe, schimbând la bătrânețe culoarea câteodată spre gălbui. Porii fini, denși și rotunjori la capătul tubulețelor sunt colorate ca ele. Sporii sunt fusiformi cu o mărime de 12-16 x 4 -5 microni, pulberea lor fiind brun-măslinie.
Piciorul: are o lungime de 7 până la 15 cm și o grosime de 4 până la 8 cm, este foarte tare, plin, gros, bulbos și cilindric (la tinerețe îngroșat spre bază sau aproape sferic și adeseori mai larg decât lung) fiind acoperit de o rețea fină. Coloritul tinde de la albicios până maroniu deschis, grila fiind mereu mai închisă, în tinerețe mai deschisă, la bătrânețe evident brun-roșiatică.
Carnea: este foarte tare și compactă, devenind de abia la vârstă mai moale, nefiind colorată sub pălărie. Ea își menține culoarea ei albă până la sfârșit, miroase ușor de ciuperci și place la gust.
Caracteristici microscopice: Sporii sunt fusiformi cu o mărime de 12-16 x 4-5 microni, pulberea lor fiind brun-măslinie.[4][5]
Bureții proaspeți pot fi pregătiți ca ciulama, de asemenea împreună cu alte ciuperci de pădure sau adăugați la un sos de carne de vită sau vânat.[14][15] În afară de aceasta, ei pot fi tăiați felii și congelați. De asemenea este posibilă, după tăierea în felii, uscarea lor. Foarte gustoși sunt preparați ca Duxelles (un fel de zacuscă).[16][17]
Hribul arămiu a devenit rar. Din anul 2007 din ce în ce mai multe țări europene au introdus specia în lista lor roșie, astfel în Cartea Roșie a Republicii Moldova[18] sau peste, de exemplu, Landesanstalt für Umwelt, Messungen und Naturschutz în Germania.[19]
În anul 2008, Boletus aereus a fost numit „Ciuperca anului” de către Deutsche Gesellschaft für Mykologie (Asociația germană pentru micologie).[20]
Rose Marie și Sabine Maria Dähncke: „700 Pilze in Farbfotos”, Editura AT Verlag, Aarau - Stuttgart 1979 și 1980, ISBN 3-85502-0450
Rose Marie și Sabine Maria Dähncke: „Pilze”, Editura Silva, Zürich 1986
Ernst Gäumann: „Vergleichende Morphologie der Pilze”, Editura Gustav Fischer, Jena 1926
Jean-Louis Lamaison & Jean-Marie Polese: „Der große Pilzatlas“, Editura Tandem Verlag GmbH, Potsdam 2012, ISBN 978-3-8427-0483-1
Hans E. Laux: „Der große Pilzführer, Editura Kosmos, Halberstadt 2001, ISBN 978-3-440-14530-2
Meinhard Michael Moser: „Röhrlinge und Blätterpilze - Kleine Kryptogamenflora Mitteleuropas” ediția a 5-ea, vol. 2, Editura Gustav Fischer, Stuttgart 1983
Rolf Singer: „Die Pilze Mitteleuropas”, vol. 5 și 6: „Die Röhrlinge, pârțile 1 și 2”, Editura Justus Klinkhardt, Bad Heilbrunn 1965-1967