From Wikipedia, the free encyclopedia
Inocybe erubescens Axel Gudbrand Blytt, 1905), sin. Inocybe patouillardi Giacomo Bresadola, 1905), din încrengătura Basidiomycota, în familia Inocybaceae și de genul Inocybe,[1] denumit în popor burete cărămiziu[2] este, împreună cu unele alte specii de acest gen, una din cele mai otrăvitoare ciuperci cunoscute, provocând o intoxicație adesea oară letală cu violente crize digestive și nervoase. Acest burete coabitează, fiind un simbiont micoriza (formează micorize pe rădăcinile arborilor) și se poate găsi în România, Basarabia și Bucovina de Nord din aprilie până în noiembrie în păduri foioase mai ales sub fagi, dar și sub (stejari, sau tei), prin parcuri, chiar și câteodată în livezi, mereu pe soluri calcaroase sau cel puțin neutre.[3][4]
Inocybe erubescens sin.
Inocybe patouillardi | |
---|---|
![]() | |
Burete cărămiziu | |
Clasificare științifică | |
Domeniu: | Eucariote |
Regn: | Fungi |
Diviziune: | Basidiomycota |
Clasă: | Agaricomycetes |
Ordin: | Agaricales |
Familie: | Inocybaceae |
Gen: | Inocybe |
Specie: | I. erubescens |
Nume binomial | |
Inocybe erubescens A.Blytt (1905) | |
Sinonime | |
Modifică text ![]() |
Primul care a descris ciuperca a fost Narcisse Théophile Patouillard în publicația sa Tabulae Analyticae Fungorum în Descriptions et Analyses Microscopiques des Champignons Nouveaux, Rares ou Critiques din 1888, văzând-o ca variație a soiului Inocybe trinii.[5]
Preotul și faimosul micolog italian Giacomo Bresadola a denumit specia în onoarea lui Patouillard Inocybe patouillardi, nume de specie folosit lider până la sfârșitul secolului al XX-lea.[6]
Mai târziu, s-a ales drept nume binomial o altă denumire, anume Inocybe erubescens, determinată de botanistul și geologul norvegian Axel Gudbrand Blytt (1843-1898), după notițele găsite și editate postum în (1904) 1905.[7] În multe descrieri italiene și franceze, numele dat de Bresadola mai este întrebuințat actual, vezi de exemplu:[8][9].
În literatura micologică apar o serie de sinonime false ne mai folosite: Inocybe lateraria Ricken este o specie proprie, iar terminologiile Inocybe Rickenii sau Inocybe (Agaricus) trinii var. rubescens ar avea locul lor ca sinonim al buretelui Inocybe godeyi.[10]
Ciuperca a primit numele botanic după caracteristicile ei principale, ce se poate recunoaște ușor ținând cont de acestea: Inocybe însemnând pălărie fibroasă, pe când epitetul este derivat din cuvântul latin (latină erubescens=înroșind).[11]
Cele mai multe confuzii cu ciuperci comestibile se întâmpla atunci când buretele este încă tânăr.
Acest burete aparține unui din trei genuri de ciuperci basidiomicete care produc sindromul sudorian (Inocybe, Clitocybe și Mycela).
Anumiți alcaloizi (muscarina, muscaridina) produc intoxicații cu debut rapid (0,5-3 ore de la ingerare), care afectează preponderent sistemul nervos. Simptomele caracteristice acestui sindrom se manifestă prin semne ca: vasodilatație, scăderea ritmului bătăilor inimii, hipotensiune, mioză (contractarea pupilei), transpirație abundentă, hipersalivație, hipersecreție nazală și bronhică, lăcrimare, grețuri, vărsături, diaree, halucinații. După M. Oprea mai pot apare semne ca: sughiț, tremurături și bufeuri. Evoluția intoxicației este spectaculoasă și gravă pentru cardiaci. Cel mai mare pericol constă în pierderea masivă de lichide și de electroliți. Acest tip de intoxicație răspunde bine la intervenția cu atropină.[15] Dacă nu se intervine repede, buretele poate duce la deces.
Inocybe erubescens poate fi confundat cu alte specii din acest gen ca de exemplu: Inocybe abietis, Inocybe arghadhii, Inocybe asterospora (foarte otrăvitoare, posibil letală),[16] Inocybe assimilata sin. Inocybe umbrina (foarte otrăvitoare, posibil letală),[17] Inocybe catalaunica, Inocybe corydalina, (necomestibilă, foarte slab otrăvitoare),[18] Inocybe fastiginata, Inocybe fibrosa, Inocybe friesii, Inocybe geophylla, Inocybe haemacta, Inocybe juriana, Inocybe lateraria, Inocybe mixtilis, Inocybe perlata, Inocybe pudica, Inocybe sambucina, Inocybe sindonia (foarte otrăvitoare, adesea letală),[19] Inocybe sororia, Inocybe subnudipes, Inocybe umbratica).[20][21][22][23] sau cu soiuri de genul Clitocybe (de exemplu Clitocybe cerussata, Clitocybe dealbata, Clitocybe sin Omphalatus illudens)[24][21][21][25] precum cu Entoloma cetratum (otrăvitor),[26] Entoloma excentricum (necomestibil),[27] Entoloma griseocyaneum (necomestibil),[28] Entoloma jubatum (necomestibil),[29] Entoloma prunuloides (necomestibil),[30] Entoloma undatum (necomestibil),[31] Omphalotus olearius,[32] în marea majoritate mai mult sau mai puțin otrăvitoare, unele chiar letale (unele puține Clitocybe fiind comestibile și parțial gustoase). Culegerea genului Inocybe se interzice de sine, pentru că nici una comestibilă este cunoscută.
Deși diferențele sunt evidente, ciuperca aici descrisă ocazional se poate confunda în stagiu tânăr cu specii ca Calocybe gambosa (buretele de mai), (a cărei carne nu își schimbă culoarea sub acțiunea vreunui factor extern și miroase ca faina proaspătă), specii de șampinion (au manșetă) sau chiar cu Marasmius oreades[33] precum Cortinarius (Rozites) caperatus (văloasa țiganilor).[34][35]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.