From Wikipedia, the free encyclopedia
A bifenil (E230) (más néven difenil, fenil-benzol, 1,1′-bifenil vagy lemonin) színtelen vagy halványsárga kristályokat alkotó izolált gyűrűs aromás szénhidrogén. A PCB (poliklórozott bifenil) alapja, melyet régebben főleg szigetelőként és hűtőközegként pl: (nagy teljesítményű villamos kondenzátorokhoz, nagyfeszültségű transzformátorokhoz) alkalmaztak. Számos más anyagot is készítenek belőle, mint például rovarölőszereket, optikai fehérítőket és műanyagokat.
Bifenil | |||
![]() szerkezeti képlet | |||
![]() a csavart konformációt bemutató kalottamodell | |||
IUPAC-név | bifenil | ||
Kémiai azonosítók | |||
---|---|---|---|
CAS-szám | 92-52-4 | ||
PubChem | 7095 | ||
ChemSpider | 6828 | ||
KEGG | C06588 | ||
ChEBI | 17097 | ||
| |||
| |||
InChIKey | ZUOUZKKEUPVFJK-UHFFFAOYSA-N | ||
UNII | 2L9GJK6MGN | ||
ChEMBL | 14092 | ||
Kémiai és fizikai tulajdonságok | |||
Kémiai képlet | C12H10 | ||
Moláris tömeg | 154,21 g/mol | ||
Megjelenés | színtelen kristályok | ||
Sűrűség | 1,04 g/cm³[1] | ||
Olvadáspont | 69,2 °C | ||
Forráspont | 255 °C | ||
Oldhatóság (vízben) | 4,45 mg/l[1] | ||
Veszélyek | |||
EU osztályozás | Irritáló (Xi) Környezetre káros (N) | ||
EU Index | 601-042-00-8 | ||
NFPA 704 | |||
R mondatok | R36/37/38 R50/53 | ||
S mondatok | (S2) S23 S60 S61 | ||
LD50 | 2140 mg/kg (patkány, szájon át)[1] | ||
Ha másként nem jelöljük, az adatok az anyag standardállapotára (100 kPa) és 25 °C-os hőmérsékletre vonatkoznak. |
A bifenil a természetben a kőszénkátrányban, a kőolajban és a földgázban egyaránt megtalálható, ezekből desztilláció során nyerhető ki. Vízben nem, viszont számos szerves oldószerben oldható. A bifenil molekula két darab benzolgyűrűből áll, kémiailag nem túl reagens. Lobbanáspontja 113 °C, öngyulladása pedig 540 °C-on következik be.
A bifenil megakadályozza a penészgombák növekedését, ezért az élelmiszeriparban tartósítószerként alkalmazzák (E-száma E230, általában az E231-gyel, az E232-vel és az E233-mal kombinálva szokták használni), elsősorban citrusfélék szállítása során.
Közepesen mérgező, de biológiailag lebontható nem mérgező összetevőkre. Néhány baktérium képes az aromás benzolgyűrűbe oxigénmolekulákat építeni. Bebizonyították, hogy ezek a baktériumok a környezetre igen ártalmas PCB-t (poliklórozott bifenilt) is le tudják bontani.[2]
Lásd a repülőgép-katasztrófákat: tűz esetén a belélegzett elbomló égéstermék szinte azonnali halált okoz.
A bifenilt-származékokat egyes gyógyszerekben is használják, de fő felhasználási területük az elektronika, ahol a cianobifenileket a folyadékkristályos kijelzőkben (LCD) használnak nagy mennyiségben.