קובי ניב (נולד ב-8 בנובמבר 1947) הוא סאטיריקן, תסריטאי, סופר ומבקר אמנות ישראלי.
![]() | |
לידה |
8 בנובמבר 1947 (בן 76) נתניה, המנדט הבריטי ![]() |
---|---|
מדינה |
![]() |
השכלה |
האוניברסיטה העברית בירושלים ![]() |
מעסיק |
הערוץ הראשון, הארץ, מעריב ![]() |
בן או בת זוג |
אורנה בן דור ![]() |
קישורים חיצוניים | |
פייסבוק | kobi.niv |
www | |
![]() ![]() |
ניב נולד בנתניה. בתחילת שנות השבעים למד פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה עת החל לכתוב טורים סאטיריים בשבועון הסטודנטים "פי האתון". לאחר-מכן ייסד וערך מדור סאטירי באותו עיתון, ובו כתבו בין השאר גם אפרים סידון, ב. מיכאל, וחנוך מרמרי, שבהמשך כתבו יחד עם ניב את המדור הסאטירי "זו ארץ זו?" בשבועון "העולם הזה" (ובו חידש את הביטוי "יורים ובוכים" שהפך למטבע לשון). לאחר מלחמת יום הכיפורים הוציאה החבורה לאור ספר סאטירי בשם "זו ארץ זו", שאויר בידי דודו גבע.
בעקבות הצלחותיהם נקראו ניב, מרמרי, סידון ומיכאל על ידי מפיק הטלוויזיה מרדכי קירשנבאום להפיק עבורו מגזין סאטירי, וכך נולדה התוכנית הסאטירית הנודעת "ניקוי ראש". עם רדתה של התוכנית, פנה ניב לעבוד בטלוויזיה החינוכית, שם כתב את הפרקים הראשונים של התוכנית זהו זה!, שברבות הימים הפכה לתוכנית הומור וסאטירה פופולרית. ניב כתב שנים ארוכות ל"זהו זה!", ובין השאר כתב שם את פינת הטיולים של יאצק (שלמה בר-אבא), ואת פינת הלשון "סערה בכוס תה" (ממנה זכור הביטוי "זה לא אני, זה פופטיץ" כסמל לבירוקרטיה). בסוף שנות השבעים היה ניב שותף בכתיבת התסריט (במיוחד הדיאלוגים) לסרטו של ג'אד נאמן "מסע אלונקות".
בהמשך דרכו בעיתונות הכתובה כתב ניב מדור סאטירי במוסף "הארץ", ולאחר מכן החל לפרסם ביחד עם דודו גבע רצועות קומיקס במקומוני רשת שוקן - "אהלן וסהלן" ב"כל העיר" הירושלמי ו"יוסף ואחיו" ב"העיר" התל אביבי. ניב וגבע פרסמו יחדיו ארבעה ספרי קומיקס - "ספר מגוחך", "בנו של מגוחך", "מגוחך בעורף האויב", ו"אהלן וסהלן במערב הפרוע", ושלושה ספרי ילדים - "ברטה השמנה", "עצרת הינשופים" ו"הפיל מניו-יורק". ניב כתב בעצמו שני ספרי ילדים נוספים, שאוירו בידי אורה איל - "אבא סבבה" ו"האשה הכי כועסת בעולם", וכן את "ספר הלא נכון", שאייר נעם נדב. כמו כן, כתב ניב על פי ספרו של יוסי אלפי את הצגת הילדים המוזיקלית "המלך הלך לישון" - אודות מלך שהלך לישון ושריו, יועציו ונתיניו אינם יודעים מה לעשות - שזכתה ב"פרס כינור דוד".
בשנות השמונים כתב ניב בעיתון "חדשות" טור פמיניסטי, שאסופה ממנו יצאה לאור בשנת 1991 בספר "פמיניסט". הוא כתב וערך מדורים סאטיריים בעיתונים רבים, וכמו כן יזם, הקים וערך את מוסף הפנאי "עכבר העיר" המצורף למקומון "העיר".
מאז ראשית שנות השמונים מלמד תסריטאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. החל משנת 2000 שימש כראש מגמת התסריטאות, וב-2009 הוחלף על ידי אסף צפור.[1] כמו כן, הוא מעביר קורסים בנושא קולנוע ותסריטאות במדרשת בית ברל, ובעבר גם באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ניב כתב את התסריט לסרט "ארץ חדשה" שיצא ב-1994[2] ואת התסריט לסרט "שואה טובה" לפי סיפור מאת גבריאל (פטיה) דגן.
הוא פרסם שישה ספרים בתחום הקולנוע – "איך לכתוב תסריט" (1994); "על מה הסרט הזה?" (1999) - שבו מנתח ניב חמישה סרטים ישראליים; "החיים יפים, אבל לא ליהודים" (2000)[3] - ביקורת על הסרט "החיים יפים", שאף הופיעה בארצות הברית באנגלית בשם "Life is beautiful, but not for Jews"; "תסריטאות - המדריך השלם לכתיבת תסריט" (2004) ו"עבר שחור, עתיד ורוד - החזון ההומוסקסואלי של גל אוחובסקי ואיתן פוקס" (2011) המנתח את הסרט ללכת על המים.[4] בתחילת שנת 2014 יצא לאור ספר הפרוזה הראשון שלו, "החיים קשים, הא?".[5] בדצמבר ראה אור ספרו "בזרוע נטויה ובעין עצומה - הקולנוע הישראלי מביט לאחור אל מלחמת לבנון", המנתח את הסרטים "לבנון", "בופור" ו"ואלס עם באשיר".[6] בראשית 2024 התפרסם ספרו "אי.טי ואמנות הקולנוע" כספר דיגיטלי, הניתן להורדה בחינם, באתר ע-ברית.
ב-2016 יצא לאור ספרו "שטנה", שהוא לקט של קללות, נאצות, איחולי־מוות ואיומים ברצח שקיבל ניב בפייסבוק.[7] ב-2019 יצא לאור ספרו "בסוף כולם נמותו" - רומן דיסטופי, שהיה בין 12 המועמדים הסופיים לפרס ספיר 2019. במאי 2020 יצא לאור בהוצאת "פרדס" ספרו "אהבה קטלנית 977"[8] וביוני 2021 יצא בהוצאת “מרום תרבות ישראלית” הרומן “שיתוק ילדים”.
ב-1985 העלתה קבוצת תיאטרון נוה צדק את מחזהו הסאטירי "קרמבו בעורף האויב".
היה מבקר התיאטרון של היומון הכלכלי "גלובס", כתב במדור "דעות" של העיתון "מעריב" וכיום כותב אחת לשבוע במדור "דעות" של עיתון "הארץ".
היה נשוי לבמאית ומנחת הטלוויזיה אורנה בן דור, ולהם בן ובת, וכן לעורכת הראשית של הוצאת הספרים "כתר", עינת ניב, וגם להם בן ובת. כיום הוא בן זוגה של הסופרת מאיה לביא.
- זיוה בן-פורת, "האידיום הישראלי של דודו גבע וקובי ניב: על טיבם ומעמדם של 'ספר מגוחך' ו'בנו של מגוחך'", סימן קריאה 18 (1986) עמ' 189–214
אתר האינטרנט הרשמי של קובי ניב
קובי ניב, ברשת החברתית פייסבוק
- קובי ניב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
- קובי ניב, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
קובי ניב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
- קובי ניב, דף שער בספרייה הלאומית
- קובי ניב, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
- רשימת הפרסומים של קובי ניב, בקטלוג הספרייה הלאומית
- קובי ניב, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
- מאמרי קובי ניב, באתר "הארץ"
- הטור של קובי ניב בגלובס
- הטור של קובי ניב (אורכב 10.07.2020 בארכיון Wayback Machine) ב-nrg
- נטע הלפרין, עכבר העיר אונליין, "יש גם הומואים רעים": קובי ניב נגד גל אוחובסקי ואיתן פוקס, באתר הארץ, 11 במרץ 2011
- נועה לימונה, חמש שאלות לקובי ניב | מים עומדים, באתר הארץ, 9 בפברואר 2011
- רונית רוקאס, עכבר העיר אונליין, קובי ניב מציג: קורות חייו של תרנגול, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2011
- דוד רוזנטל, "החיים קשים, הא?": קובי ניב, עם רעיונות לא הולכים למכולת, באתר וואלה, 2 במרץ 2014
קובי מידן, "אנשים בלילה" עם קובי ניב, באתר iCast, 24 במרץ 2014
ממאמריו:
המדורה של ירון לונדון, באתר הארץ, 26 במרץ 2014
תמותו אתם, תמותו, באתר הארץ, 15 ביוני 2017
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.