Urheiluvuosi 2021 käsittelee vuoden 2021 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Pikafaktoja Urheiluvuodet, Vuodet ...
Sulje
- Super Bowl LV 7.2. Tampassa, Yhdysvalloissa. Tampa Bay Buccaneers voitti Kansas City Chiefsin 31–9, ja siitä tuli ensimmäinen kotikentällään Super Bowlin voittanut joukkue. Buccaneersin pelinrakentaja Tom Brady sai ennätyksellisen seitsemännen Super Bowl -voittonsa ja hänet valittiin viidennen kerran Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi.[13]
- Miessten maailmanmestaruuskilpailut 2.–11.4. Calgaryssa, Kanadassa. Kultaa voitti kolmannen peräkkäisen kerran Ruotsi, hopeaa sai Skotlanti ja pronssille sijoittui Sveitsi.[23]
- Naisten maailmanmestaruuskilpailut 30.4.–9.5. Calgaryssa, Kanadassa. Kultaa voitti Sveitsi, hopeaa sai venäläisjoukkue ja pronssille sijoittui Yhdysvallat.[24]
- Sekaparien maailmanmestaruuskilpailut 17.–23.5. Aberdeenissa, Skotlannissa. Kultaa voitti Skotlanti, hopeaa sai Norja ja pronssille sijoittui Ruotsi.[25]
- Sekajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut oli tarkoitus järjestää lokakuussa Aberdeenissa, Skotlannissa mutta ne peruttiin.[26]
- Euroopan-mestaruuskilpailut 20.–27.11. Lillehammerissa, Norjassa. Sekä miesten että naisten sarjassa Skotlanti voitti kultaa ja Ruotsi sijoittui hopealle.[27]
- Maailmanmestaruuskilpailut 24.–28.2. Käärikussa, Virossa. Ohjelmaan kuului kolme miesten ja kolme naisten lajia sekä sekaparien sprinttiviesti. Virolainen Daisy Kudre voitti kaksi kultaa sekä saavutti yhden hopean ja yhden pronssin. Viron lisäksi kahteen kultamitaliin ylsivät Norja ja venäläisten urheilijoiden joukkue.[36]
- Tauluammunnan maailmanmestaruuskilpailut 20.–26.9. Yanktonissa, Yhdysvalloissa. Eteläkorealaiset voittivat kaikki viisi tähtäinjousen mestaruutta ja Kim Woo-jin oli voittamassa niistä kolmea. Taljajousen viidestä mestaruudesta kolme meni Kolumbiaan, joita kaikkia oli voittamassa Sara López.[44]
- Maailmanmestaruuskilpailut 6.–13.6. Budapestissa, Unkarissa. Kisojen 15 mestaruudesta Japani voitti kuusi, muun muassa sekajoukkuekilpailun. Raskaimpien luokkien mestarit olivat Kokoro Kageura ja Sarah Asahina.[45]
- Maailmanmestaruuskilpailut 23.2.–7.3. Oberstdorfissa, Saksassa.[79] Menestynein maa oli Norja, joka voitti 13 kultamitalia ja yhteensä 31 mitalia.[80] Norjalaishiihtäjistä Therese Johaug voitti neljä kultamitalia.[81] Johannes Høsflot Klæbo voitti kolme kultamitalia ja tuli lisäksi 50 kilometrin hiihdossa ensimmäisenä maaliin mutta hänet hylättiin loppusuoralla tapahtuneen estämisen vuoksi.[82][83]
- Tour de Ski 1.–10.1. Sveitsissä ja Italiassa. Miesten kiertueen voitti venäläinen Aleksandr Bolšunov ja naisten yhdysvaltalainen Jessie Diggins. Norjalaiset eivät osallistuneet kiertueelle. Osakilpailuja oli kahdeksan, ja ne kilpailtiin Sveitsin Val Müstairissa sekä Italian Toblachissa ja Val di Fiemmessä.[84][85]
- Keski-Euroopan mäkiviikko 28.12.2020–6.1.2021 Saksassa ja Itävallassa. Puolan Kamil Stoch voitti kaksi viimeistä osakilpailua ja kokonaiskilpailun. Toiseksi yhteispisteissä sijoittui ensimmäinen osakilpailun voittanut saksalainen Karl Geiger ja kolmanneksi Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun voittanut puolalainen Dawid Kubacki.[86][87][88][89]
- Maastohiihdon maailmancupkausi 2020–2021 päättyi 13.–14.3. Engadinissa, Sveitsissä.[90][91] Miesten kokonaiskilpailun voitti venäläinen Aleksandr Bolšunov kerättyään yli kaksinkertaisen määrän pisteitä toiseksi sijoittuneeseen maanmieheensä Ivan Jakimuškiniin verrattuna. Naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli yhdysvaltalainen Jessica Diggins 268 pisteen erolla venäläiseen Julija Stupakiin.[92]
- America’s Cup maaliskuussa Uudessa-Seelannissa. Isäntämaan Emirates Team New Zealand puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi voittamalla italialaisen Luna Rossa Prada Pirellin lähtövoitoin 7–3.[93]
- Prix d’Amérique 31.1. Pariisissa, Ranskassa. Sébastien Guaraton valmentama ja Björn Goopin ohjastama Face Time Bourbon voitti kilpailun toisen peräkkäisen kerran ja teki kilpailuennätysajan 10,8.[100]
- Elitloppet 29.–30.5. Tukholmassa. Lämminveristen kilpailun voitti Örjan Kihlströmin ohjastama Don Fanucci Zet ja kylmäveristen Elitkampenin paras oli Tom Erik Solbergin ohjastama Odd Herakles.[101]
- Maailmanmestaruuskilpailut 12.–19.12. Huelvassa, Espanjassa. Miesten kaksinpelin mestaruuden voitti singaporelainen Loh Kean Yew ja naisten kaksinpelin japanilainen Akane Yamaguchi. Japani sai toisen kultamitalinsa miesten nelinpelissä, ja muut kultamitalit menivät Kiinaan ja Thaimaahan.[108]
- Sekajoukkueiden Sudirman Cup 26.9.–3.10. Vantaalla, Suomessa. Loppuottelussa Kiina voitti Japanin 3–1. Pronssille sijoittui Etelä-Korea.[109]
- Miesten Thomas Cup 9.–17.10. Aarhusissa, Tanskassa. Loppuottelussa Indonesia voitti Kiinan 3–0. Kolmanneksi sijoittuivat Tanska ja Japani.[110]
- Naisten Uber Cup 9.–17.10. Aarhusissa, Tanskassa. Loppuottelussa Kiina voitti Japanin 3–1. Kolmanneksi sijoittuivat Thaimaa ja Etelä-Korea.[110]
- Euroopan-mestaruuskilpailut 27.4.–2.5. Kiovassa, Ukrainassa. Miesten kaksinpelin mestaruuden voitti tanskalainen Anders Antonsen ja naisten kaksinpelin espanjalainen Carolina Marín. Venäjä voitti kaksi nelinpelikultamitalia ja Bulgaria yhden.[111]
- Sekajoukkueiden Euroopan-mestaruuskilpailut 16.–20.2. Vantaalla, Suomessa. Loppuottelussa Tanska voitti Ranskan 3–0.[112][113]
- Australian avoin turnaus 8.–21.1. Melbournessa, Australiassa. Naisten kaksinpelin loppuottelussa japanilainen Naomi Ōsaka voitti yhdysvaltalaisen Jennifer Bradyn 2–0. Miesten kaksinpelin loppuottelussa serbialainen Novak Đoković saavutti yhdeksännen Australian-mestaruutensa voittamalla venäläisen Daniil Medvedevin 3–0.[123][124]
- Ranskan avoin turnaus 30.5.–13.6. Pariisissa, Ranskassa. Kaksinpelien loppuotteluissa sijoittamaton Tšekin Barbora Krejčíková voitti Venäjän Anastasija Pavljutšenkovan 2–1 ja Novak Đoković Kreikan Stefanos Tsitsipasin 3–2 hävittyään kaksi ensimmäistä erää. Krejčíková voitti mestaruuden myös nelinpelissä.[125][126][127]
- Wimbledonin turnaus 28.6.–11.7. Lontoossa, Englannissa. Kaksinpelien loppuotteluissa australialainen Ashleigh Barty voitti tšekkiläisen Karolína Plíškován 2–1 ja Novak Đoković italialaisen Matteo Berrettinin 3–1. Đokovićille mestaruus oli kuudes Wimbledonissa ja 20. Grand Slam -turnausvoitto, ja hän nousi Grand Slam -voittojen tilastossa Roger Federerin ja Rafael Nadalin kanssa jaetulle kärkipaikalle.[128][129]
- Yhdysvaltain avoin turnaus 30.8.–12.9. New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Naisten kaksinpelin loppuottelussa britti Emma Raducanu voitti kanadalaisen Leylah Fernandezin 2–0. Raducanusta tuli ensimmäisen karsintojen kautta Grand Slam -turnauksen mestaruuteen yltänyt pelaaja ja 44 vuoteen ensimmäinen Grand Slam -kaksinpeliturnauksen voittanut brittinainen.[130] Miesten kaksinpelin loppuottelussa venäläinen Daniil Medvedev voitti Novak Đokovićin 3–0.[131] Britti Joe Salisbury voitti sekä miesten nelinpelin että sekanelinpelin mestaruuden, ja yhdysvaltalainen Desirae Krawczyk voitti kauden kolmannen sekanelinpelin Grand Slam -tittelinsä.[132]
- Tokion olympialaisissa sveitsiläinen Belinda Bencic voitti naisten kaksinpelin loppuottelussa tšekkiläisen Markéta Vondroušován 2–1 ja saksalainen Alexander Zverev miesten kaksinpelin loppuottelussa venäläisen Karen Hatšanovin 2–0.[133][134]
- ATP Cup 2.–7.2. Melbournessa, Australiassa. Loppuottelussa Venäjä voitti Italian 2–0.[135]
- Davis Cupin finaalit 25.11.–5.12. Loppuottelussa, joka pelattiin Madridissa, Espanjassa, Venäjä voitti Kroatian 2–0.[136]
- Tokion olympialaisissa Yhdysvallat voitti yksitoista ja Australia yhdeksän kultamitalia ratauinnissa. Yhdysvaltain Caeleb Dressel voitti viisi kultaa, joista kolme henkilökohtaisilla matkoilla. Australialainen Emma McKeon saavutti seitsemän mitalia, joista neljä oli kultaa ja kolme pronssia.[137] Uimahypyissä Kiina voitti seitsemän kultaa kahdeksasta mahdollisesta.[138]
- Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 16.–21.12. Abu Dhabissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Mitalitilaston ykkönen oli yhdeksän kultaa voittanut Yhdysvallat.[139][140]
- Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 17.–23.5. Budapestissa, Unkarissa. Mitalitilaston ykkönen oli 20 kultaa voittanut Venäjä. Ratauinnissa paras oli 11 kultaa voittanut Iso-Britannia.[141][142]
- Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2.–7.11. Kazanissa, Venäjällä. Mitalitilaston ykkönen oli 11 kultaa voittanut Venäjä. Ruotsin Sarah Sjöström voitti vapaa- ja perhosuintimatkoilla neljä henkilökohtaista kultamitalia.[143]
- Tokion olympialaisissa Yhdysvallat voitti seitsemän kultamitalia ja Italia viisi. Jamaikalainen pikajuoksija Elaine Thompson-Herah ja alankomaalainen kestävyysjuoksija Sifan Hassan voittivat kumpikin kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Thompson-Herah voitti kolmannen kultamitalinsa viestissä ja Hassan sai yhden henkilökohtaisen pronssimitalin. Maailmanennätystä kohensivat miesten 400 metrin aitajuoksussa norjalainen Karsten Warholm (45,94), naisten samassa lajissa yhdysvaltalainen Sydney McLaughlin (51,46) ja naisten kolmiloikassa venezuelalainen Yulimar Rojas (15,67).[144]
- Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 4.–7.3. Toruńissa, Puolassa. Mitalitilaston ykkönen oli neljä kultamitalia voittanut Alankomaat. Kaikkiaan mitaleille ylsi 22 maata.[145] Norjalainen keskimatkojen juoksija Jakob Ingebrigtsen voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Alankomaalainen Femke Bol voitti kultaa 400 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestissä.[146]
- Ennen olympialaisia maailmanennätyksiä paransivat naisten 20 kilometrin maantiekävelyssä kiinalainen Yang Jiayu 20. maaliskuuta Huangshanissa aikaan 1.23.49,[147] naisten 10 000 metrin juoksussa alankomaalainen Sifan Hassan 6. kesäkuuta Hengelossa aikaan 29.06,82 ja etiopialainen Letesenbet Gidey 8. kesäkuuta samassa paikassa aikaan 29.01,03,[148] miesten kuulantyönnössä yhdysvaltalainen Ryan Crouser 18. kesäkuuta Eugenessa tulokseen 23,37,[149] naisten 400 metrin aitajuoksussa Sydney McLaughlin 27. kesäkuuta Eugenessa aikaan 51,90[150] ja miesten 400 metrin aitajuoksussa Karsten Warholm 1. heinäkuuta Oslossa aikaan 46,70.[151] Ennätyksiä paranneltiin myös useissa maantiejuoksuissa ja naisten 2 000 metrin juoksussa.[152]
Viitteet
Medal Table Olympics.com. International Olympic Committee. Viitattu 10.1.2022. Program – results World Ski Orienteering Championships Estonia 2021. Viitattu 12.3.2021. Tikander, s. 116, 242–243
Tikander, s. 129–130, 243–244
Egypt 2021 All-Star Team Egypt 2021 – 27th Men's Handball World Championship. 31.1.2021. International Handball Federation. Viitattu 15.1.2022. (englanniksi) Tikander, s. 103, 112, 284
Tikander, s. 124, 134–135, 284
Tikander, s. 161, 171, 284
Tikander, s. 176–177, 283–284
Tikander, s. 163–164, 302
Tikander, s. 312–313, 316