Janov (italskyGenova[ˈdʒɛːnova]IPA, ligurskyZena) je italské město, hlavní město oblasti Ligurie a provincie Genova. Vminulosti byl významným přístavem ve Středozemním moři a hlavním městem mocné a bohaté Janovské republiky. Idnes je nejdůležitějším italským přístavem, jedním znejvětších ve Středozemním moři a vEvropě. Je sídlem univerzity, založené 1481, dalších vysokých škol, kulturních institucí a arcibiskupství.
Janov má přibližně 559tisíc[1] obyvatel a je šestým největším italským městem (po Římě, Miláně, Neapoli, Turíně a Palermu).
Město, které se táhne asi 35km podél pobřeží Ligurského moře, je strmými svahy Apenin dodnes odříznuto od chudého a zčásti vylidněného vnitrozemí. Je tak přirozeně orientováno kmoři, i když jeho význam jako obchodního a průmyslového centra vnedávné době poklesl.
Podrobnější informace naleznete v článkuDějiny Janova.
Jako vynikající přirozený přístav v"koleni" (lat.genu) pobřeží bylo město velmi dávno osídleno a nedávné archeologické vykopávky objevily řecké pohřebiště z5.–4. století př. n. l.sluxusními předměty zGalie, Sicílie a snad i zŘecka. Roku 216 př. n. l. je dobyli a zničili kartaginci, vzápětí je však obnovili Římané, kteří zde měli hlavní opěrný bod vLigurii. Roku 149 př. n. l. vybudovali Via Postumia, která vedla do Placentie, Cremony a dále na východ. Roku 109 př. n. l. byla vybudována Via Aemilia zPlacentie do Říma.
V raném středověku si město vydobylo samosprávu a samostatnost, v10. století se spojilo sPisou ke společné obraně proti Saracénům a společně dobyli Sardinii. Už roku 1162 si Janované vybudovali první kolonie na pobřeží dnešního Maroka, ve 13. století otevřeli námořní spojení do Anglie a Flander a zmocnili se velké části obchodu na Iberském poloostrově. Neudržovali velké válečné loďstvo, ale stavěli a dodávali lodi a financovali španělské a portugalské výboje (Kanárské ostrovy, Tenerife). Jejich opěrným bodem vLevantě byl ostrov Chios a postavili řadu pevností na pobřeží Černého moře i podél Eufratu.
Janovské úspěchy ovšem vyvolávaly rivality konkurentů, zejména Pisy a Benátek. Roku 1284 porazili Janované pisánské loďstvo u Melorie (blízko Livorna), osto let později však utrpěli zdrcující porážku od Benátčanů vbitvě u Chiogge (jižně od Benátek). Janov pak na čas ovládala Francie, později Milán. Koncem 15. století objevili Janované vcizích službách Ameriku: Kryštof Kolumbus ve španělských, John Cabot vanglických. Roku 1528 se janovští občané vzbouřili a pod vedením Andrey Dorii svrhli francouzskou nadvládu a republikánské zřízení pak trvalo do konce 18. století.
Janovská republika se zapojila do války o rakouské dědictví, a to na straně Francie a Španělska. V roce 1746 byl Janov obléhán Rakušany. Od roku 1797 podléhal Janov Francii a po Vídeňském kongresu (1815) patřil kSardinskému království. Janovan Giuseppe Mazzini udržoval ve městě republikánského ducha, který se projevil vkrátké vzpouře roku 1848, roku 1860 se Janov stal součástí Itálie. Ve druhé polovině 19. století zde vznikl těžký průmysl a velké loděnice. Mezi 10. dubnem a 19. květnem 1922 se ve městě sešla Janovská konference, kde zástupci 34 zemí diskutovali opoválečném ekonomickém uspořádání světa.
Ve druhé světové válce bylo město silně poškozeno. Po válce se Janov opět vzmohl a roku 1971 měl přes 800 tisíc obyvatel. Během následující deindustrializace se tento počet snížil očtvrtinu a město celkově zchudlo a upadalo. Teprve po roce 2004 nastal nový urbanistický rozvoj a historické město bylo obnoveno.
katedrála San LorenzoTaddeo di Bartolo: Madonahrádek Castello d'Albertis
Kostely a kláštery
Katedrála sv. Vavřince (San Lorenzo), vysvěcená roku 1118, přestavěná v gotice na přelomu 13. a 14. století, na portálech reliéfy Krista Spasitele se sv. Vavřincem na roštu (románský z 12. století) a Posledního soudu z konce 13. století; na hlavním oltáři socha Panny Marie Královny – patronky Janova; v levé lodi významná renesanční kaple S. Giovanni Battista se sochařskou výzdobou zlet 1450–1565; u vchodu nevybuchlý dělostřelecký granát, vypálený na kostel 9. února 1941
Kostel San Ambrogio e Andrea, trojlodní bazilika gotického původu, přestavěná jezuity roku 1589, obrazy od Petra Pavla Rubense
San Giovanni di Pré, románský kostel sv. Jana Evangelisty s třípodlažní komendou řádu johanitů, založený roku 1180 pro poutníky do Svaté země, v patře doplněn o špitál s lékárnou; po zrušení řádu templářů byl areál rozšířen o jejich protější kostel Santa Fede; od roku 1500 špitální bratrstvo provozovalo dvě oratoře sv. Brigity a sv. Huga; roku 1749 byla část budov proměněna ve sklad a pražírnu kávy; v patrech jsou renesanční fresky a trámové stropy zdobené šablonovou malbou; komenda je nyní sídlem muzea s konferenčními sály
Basilica Santa Maria Assunta in Carignano (Nanebevzetí Panny Marie) – největší chrám v Janově, v centru na vrchu Carignano, architekt Galeazzo Alessi, renesanční stavba z let 1552–1605, má čtyři shodné renesanční fasády, interiér barokní, významný prospekt varhan (1660), barokní sochy a malby janovských malířů ze 17.století, mj. Guercino: Stigmatizace svc. Františka
Basilica di San Siro ve čtvrti Struppa; trojlodní bazilika benediktinů na románských základech s průčelím z 11. století, přestavěná počátkem 17. a 19. století sfreskami zkonce 17. století
Kostel Santa Maria delle Vigne, založena v hradbě roku 980, věž románská z11. století, kostel přestavěn v baroku po roce 1646; Taddeo di Bartolo: významná gotická desková malba madony s Ježíškem ze 2.poloviny 14. století;
Sant'Agostino, kostel s bývalým klášterem augustiniánů, jedna zmála v celku dochovaných gotických staveb vJanově, zkonce 13. století stypickou dvoubarevnou fasádou zbílého a šedého mramoru a centrálním rozetovým oknem v průčelí
San Stefano, nejstarší kostel Janova, založený roku 444, stavba je románská z 11.– 13. století, strážní věž a krypta byzantské; zčásti dostavěn po bombardování z roku 1945 (severní loď); ekumenický chrám vedený pravoslavnou církví
San Luca původem románský kostel, v renesanci kolem roku 1589 přestavěný, s hrobkami rodin Grimaldi a Spinola; pozdně barokní fresky
San Torpete, drobná centrální stavba, založená v10. století v městské hradbě, barokní novostavba z roku 1730, malby a štukyGiovanni Carlone,
San Filippo Neri barokní kostel s klášterem a oratoří, výborná akustika, hrával zde Nicolo Pagannini
Světské stavby
Castello d'Albertis – novogotický hrádek na vrchu Monte Galletto, postavený vletech 1886–92, tvoří jednu zdominant janovského panoramatu
Palazzo ducale – dóžecí palác, gotická stavba přestavěná roku 1591 na renesanční sídlo nejvyšší rady města
Palazzo reale – dal postavit Stefano Balbi v římském raně barokním stylu, slouží jako galerie (Pinacoteca), dochovány barokní reprezentační sály[p 1]
Palazzo Doria-Pamphili, leží západně od hlavního nádraží Principe, renesanční palác rodu Doria zlet 1522–29
Palazzo Rosso, barokní Červený palác postaven v letech 1671 až 1677, sídlo muzea[p 1]
Palazzo San Giorgio, založen roku 1260, od 15. do 18. století sloužil jako banka; fresky na fasádě jsou zpočátku 17. století; Marco Polo zde byl vězněn a diktoval zde svou knihu Milion
Opevnění
Porta Soprana, gotická městská brána z12. století se dvěma věžemi na Piazza Dante
Porta dei Vacca, městská brána zroku 1160
Torre Embriaci, věž z12. století na stejnojmenném náměstí
Maják Lanterna zroku 1543, 117m vysoký
Náměstí a ulice
Porto Antico, starý přístav, nachází se zde promenáda, přístaviště jachet a člunů, nově přestavěné molo sbudovami, kde jsou restaurace, kinosály, kongresové budovy. Vseverní části se nachází největší evropské akvárium Acquario di Genova, odjíždí odtud výletní lodě.
Piazza De Ferrari, hlavními stavbami na náměstí jsou budova Opery (Teatro C. Felice), stavba od architekta A. Rossiho zlet 1987–1891, Palazzo dell'Accademia Ligustica (Akademie umění), stavba zpočátku 19. století, vinteriérech je obrazárna a Palazzo della Nuova Borsa (budova Nové burzy) postavená vletech 1907–1911 veklektickém slohu sbohatě zdobenou fasádou. Dále zde najdeme dóžecí palác (Palazzo Ducale, čelní strana stavby je na blízkém Piazza G. Matteotti) založený ve 13. století, současná stavba je zkonce 16. století a domnělý rodný dům K. Kolumba.
Via Garibaldi, vulici se nachází paláce, které si nechali postavit nejbohatší janovské rodiny. Největší a nejvýznamnější je Palazzo Doria Tursi (9) zlet 1565–1575, dnes je zde radnice. Dále barokníPalazzo Bianco (11) zpoč. 18. století nebo Palazzo Rosso (18) zkonce 17. století[p 1]
Giovanni Pisano: Královna Markéta Brabantská vyzdvihována anděli z hrobu, 1313
Via Balbi, hlavní ulice propojující nádraží Piazza Principe a staré město. Je zde několik paláců, např. Durazzo Pallavicini zroku 1620, Palazzo Balbi-Senaraga, Palazzo dell'Università zlet 1634–1650 snádvořím a zahradou nebo Palazzo Reale ze 17. století[3][p 1]
Muzea a galerie
Museo del mare – Námořní muzeum, sídlí v přístavu; kotví zde kopie lodi Kryštofa Kolumba
Museo di storia naturale Giacomo Doria- Přírodovědecké muzeum
Galleria Nazionale – v renesančnímPalazzo Spinale zkonce 16. století
Museo di Sant'Agostino – sbírka lombardského sochařství vbývalém klášteře Sant' Agostino, vystavuje mj. fragmenty gotického náhrobku královny Markéty Brabantské, matky českého krále Jana Lucemburského, který tesal Giovanni Pisano (1313)
Městské části
Janov se skládá z9 městských částí, tyto městské části dále tvoří jednotlivé čtvrti.
I. Centro-Est (7,07 km2, 91 400 obyvatel) – Pré, Molo, Maddalena, Oregina, Lagaccio, San Nicola, Castelletto, Manin, San Vincenzo, Carignano
II. Centro-Ovest (4,85 km2, 66 630 obyvatel) – Sampierdarena, Campasso, San Teodoro, San Bartolomeo
III. Bassa Val Bisagno (7,9 km2, 78 790 obyvatel) – San Fruttuoso, Marassi, Quezzi
IV. Media Val Bisagno (41,8 km2, 58 740 obyvatel) – Staglieno, Sant'Eusebio, San Gottardo, Molassana, Struppa
V. Valpolcevera (33,3 km2, 62 490 obyvatel) – Borzoli, Fegino, Certosa, Rivarolo, Teglia, Begato, Bolzaneto, Morego, San Quirico, Pontedecimo
VI. Medio Ponente (18,9 km2, 61 810 obyvatel) – Sestri, Cornigliano, Campi
42 paláců „Palazzi dei Rolli“ vystavěných na ulicích Via Garibaldi, Lomellini, Balbi a Cairoli (Le Strade Nuove) je památkou světového dědictví UNESCO.