etnonymum označující příslušníka romského etnika (včetně Sinti, Romanichalé, Manuše a Kalé) From Wikipedia, the free encyclopedia
Cikáni (též zastaraleji cigáni[1]) jsou český výraz (exoetnonymum) pro příslušníky romského nebo sintského etnika.[zdroj?]Antropologická skupina se označuje slovem cikáni s malým „c“, cikánský národ slovem Cikáni s velkým „C“. V přeneseném významu jsou výrazem cikáni označováni lidé naplňující svými vzhledovými nebo povahovými vlastnostmi stereotypní, často negativní představu Cikánů, například je-li někdo opálený a snědý, tulák a dobrodruh, lhář, podvodník či zloděj.[2]
Od Mezinárodního romského sjezdu v roce 1971 se objevuje požadavek Romů, aby nebyli označováni jako Cikáni, ale jako Romové, sdružení Sintů naopak proti tomuto požadavku protestovalo.
České slovo cikán (jako označení antropologické skupiny psáno tradičně s malým písmenem, nově[zdroj?!] se častěji používá jako označení národa, tedy s velkým písmenem – Cikán[3]) má stejně jako výrazy v řadě dalších jazyků prapůvod v řeckém Atsinganoi (Atzinganoi), kterým toto etnikum nazývali v byzantské říši.[4] Toto pojmenování se datuje do roku 1100. Zmínka se zachovala v klášteře Na poloostrově Athos.
[5] Výraz zřejmě souvisí se záměnou Romů se sektouathinganů (athinganoi) (v 8. století ve Frýgii),[6][7] jejíž příslušníci se později přistěhovali mj. na Balkán.[8]
Ostatní jazyky
Pojem cikán je velice podobný v mnoha evropských jazycích:
Další označení jsou odvozena od domnělé země jejich původu: Podle Egypta v řečtině (alternativní název γύφτος), angličtině (gypsy), španělštině (gitano), vypůjčené do francouzštiny (Gitan) pro skupiny přicházející ze Španělska. Další zemí jsou Čechy (la Bohème) a od ní odvozený třetí francouzský výraz (bohémien).[9]
Zřejmě nejstarší dochovaný český záznam tohoto slova pochází z roku 1416, ačkoliv nelze vyloučit (a fakt, že soudobý kronikář necítil potřebu význam slova vysvětlit, to potvrzuje), že se používalo dlouho předtím:
„
Toho roku se po české zemi toulali cikáni a okrádali lidi.[10]
“
Slovník česko-cikánský a cikánsko-český vydal již v roce 1889 kněz Josef Ješina.[11]
Slova Cikán, Cikánka, cikánský apod. byla běžně užívána v české literatuře 19. a 20. století (např. Karel Hynek Mácha: Cikáni,[12]Bohumil Hrabal: povídka Romance[13] apod.)
Výraz Romové apod. se začíná v češtině objevovat v 70. letech 20. století buď samostatně (např. Milena Hübschmannová: Romské pohádky, 1973)[14] nebo ve spojení Cikáni–Romové (např. Vlastislav Häufler: Národnostní poměry České socialistické republiky, 1976).[15] Ve výjimečné souvislosti užil už ve 40. letech 20. století slovo rómovéEduard Bass v Lidech z maringotek:
„
...v lesích za Pelhřimovem jsem narazil na cikánský tábor. Byli to čáčovní rómové, jako hodní cikáni, samí butlengři, kotláři.
V roce 1971 proběhl historicky první Mezinárodní romský sjezd (World Romani Congress), kde se Romové ze 14 zemí (včetně ČSSR) dohodli na používání slova Romové.[17] Od té doby se datuje romský požadavek, aby byl tento název majoritou respektován.[18]
I toto řešení je však zčásti nejednotné. Kritizována je hlavně skutečnost, že pojem Romové, pokud je užíván souhrnně, nerespektuje existenci jiných skupin cikánského národa. V Německu svaz Sinti Allianz Deutschland (jeden ze dvou německých cikánských svazů) podporuje názor, že název Romové je ve skutečnosti diskriminační, zatímco označení Cikán považuje za neutrální a za správné, protože zahrnuje všechny cikánské národnostní skupiny.[19] Na webových stránkách Aliance se mj. píše: „Zasazujeme se o to, aby ústřední památník evropským Cikánům, kteří byli pronásledováni nacionálně socialistickým režimem, byl zbudován pro všechny Cikány a ne jen pro Romy a Sinty.“[20]
Ačkoliv ne všechny skupiny Romů označují sami sebe „Rom“, ke společnému původu se hlásí všichni, hlavně jde-li o dichotomii Rom-gádžo (nerom).[21]
K jiným používaným endonymům patří:
Sintové, žijící převážně v Německu.[22][23] Sintové o sobě nemluví jako o Romech, ale svůj jazyk označují „romanes“ („mluvit romsky“).[23]
Manušové, zastoupeni převážně ve Francii.[22][24] Manušové jsou podskupinou Sintů[24]. Výraz „manuš“ znamená v sanskrtu, novoindických jazycích a romštině „člověk“, „manuša“ znamená „lidé“.[25][26]
Calé (či Kale), žijící ve Španělsku a Portugalsku[22][27] Kale znamená v romštině „černý“.[27] Pro svůj jazyk používají slovo „kale“ a jedná se o pararomštinu.[28]
Kalé, žijící ve Finsku.[22][29]; stejné endonymum se španělskými Calé pravděpodobně vzniklo náhodně.[30]
Výše uvedené skupiny se dělí do ještě menších podskupin a rodů; například Olašští Romové představují asi 10% romské populace v České republice a nadále se dělí na Lováry (původně konští handlíři) a Kalderaše (původně výrobci kotlů).[33]
Všechny uvedené skupiny si ale v rámci základní dichotomie vůči neromům (gádžům) říkají Romové.[34]
Ostatní kočovné skupiny
Národní skupina Jeniše, často mylně zařazovaná do skupiny Romů, má s cikánským obyvatelstvem mnoho společných historických a sociologických stránek, jedná se však o samostatnou národní skupinu - která je ovšem jako taková úředně uznána jen ve Švýcarsku.[35]
ENCYKLOPEDICKÝ ÚSTAV SLOVENSKEJ AKADÁMIE VIED. Encyklopédia Slovenska. Bratislava: VEDA VYDAVATEĽSTVO SLOVENSKEJ AKADEMIE VIED, 1977. 624s. Kapitola 1 A-D, s.320–322. (slovenština)
Alinčová, Milena et. al. Původ názvů Rom-Cikán. Interkulturní vzdělávání - příručka nejen pro středoškolské pedagogy. Člověk v tísni. S. 194. Dostupné online [cit. 8 September 2013].Je zde použita šablona {{Cite journal}} označená jako k „pouze dočasnému použití“.
HORVÁTOVÁ, Jana. Kapitoly z dějin Romů [online]. Praha: Lidové noviny, 2002. S.11. Podle některých badatelů bylo slovo Athinganoi označením pro příslušníky cizí heretické sekty, která se v oblasti Malé Asie věnovala věštění a černé magii. Romové měli být s touto sektou omylem ztotožněni, neboť se stejně jako oni věnovali magii, vzhledem se výrazně odlišovali od místního obyvatelstva, a navíc přicházeli ze stejné oblasti. Pobytem na maloasijském území mohli Romové převzít některé prvky místní kultury a zvyklosti, které byly typické i pro sektu Athinganů. Je však také možné, jak míní někteří byzantologové, že termínem Athinganoi byli od počátku nazýváni právě Romové.. Dostupné varchivu pořízeném dne12-03-2005.
HÄUFLER, Vlastislav. Národnostní poměry České socialistické republiky (dostupné online v NK ČR). Praha: Academia, 1976. Dostupné online. Kapitola Cikáni-Romové v ČSR, s.17.
GUY, Will. Romani identity and post-Communist policy. Between Past and Future: The Roma of Central and Eastern Europe. Hertfordshire: Univ of Hertfordshire Press, 2001, s. 19. Dostupné online [cit. 8 September 2013].Je zde použita šablona {{Cite journal}} označená jako k „pouze dočasnému použití“.
PAPE, Iveta. Jak pracovat s romskými žáky - Příručka pro učitele a asistenty pedagogů. [s.l.]: Slovo 21, 2007. Dostupné varchivu pořízeném dne2011-07-18. S.46.Je zde použita šablona {{Cite book}} označená jako k „pouze dočasnému použití“. Archivovaná kopie. www.internetovekluby.cz [online]. [cit. 2013-09-09]. Dostupné varchivu pořízeném zoriginálu.
Viz např. Originalbrief der Sinti Allianz Deutschland an den Schweriner Landtag (Dopis Sinti Aliance zemskému parlamentu ve Schwerinu, červenec 2010), online: zigeunerinfo.de/sintiwebArchivováno 10. 6. 2011 na Wayback Machine.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Ačkoliv dnes existují v různých zemích světa Romové, kteří pro své společenství užívají autonym jiných (Sinti, Kale, Manuš, atd.), ke společnému původu a k základní identitě s Romy se hlásí všichni a to zejména, jde-li o dichotomii Rom-gádžo (nerom).. Dostupné online.
JUROVÁ, Anna. From Leaving The Homeland to the First Assimilation Measures. Redakce Vaščka Michal. ČAČIPEN PAL O ROMA - A Global Report on Roma in Slovakia. Slovak Republic: Institute for Public Affairs, 2003, s. 17. Dostupné online [cit. September 7, 2013].Je zde použita šablona {{Cite journal}} označená jako k „pouze dočasnému použití“.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Autonymum Sinti pl. (Sinto sg.m., Sintica sg.f.) užívají příslušníci významného romského společenství, jehož převážný počet žije v Německu. Odtud také jedno z exonymních označení Sintů: „němečtí Cikáni/Romové“. Ačkoliv Sintové o sobě nemluví jako o Romech, mají pro svůj jazyk adverbiální výraz romanes (/mluvit/ romsky).. Dostupné online.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Podskupinou Sintů jsou Manušové. Žijí převážně ve Francii.. Dostupné online.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Etymologie jména Manuš je indická, výraz manuš znamená člověk (v sanskrtu, v novoindických jazycích i v romštině).. Dostupné online.
JUROVÁ, Anna. From Leaving The Homeland to the First Assimilation Measures. Redakce Vaščka Michal. ČAČIPEN PAL O ROMA - A Global Report on Roma in Slovakia. Slovak Republic: Institute for Public Affairs, 2003, s. 17. Dostupné online [cit. September 7, 2013].Je zde použita šablona {{Cite journal}} označená jako k „pouze dočasnému použití“.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Jménem Cale (čti Kale) sami sebe označují Romové ve Španělsku. (...) tento výraz s významem "černý" (...). Dostupné online.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Pro svůj jazyk užívají španělští Cale rovněž výraz cale. Jazyk cale je "pararomština", tj. romský etnolekt španělštiny - španělština obsahující romská slova a některá další specifika romštiny.. Dostupné online.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Kale je autonymní označení užívané i Romy ve Finsku. Dostupné online.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. Španělští a finští Cale/Kale spolu nemají pravděpodobně nic společného a stejné autonymum vzniklo náhodně.. Dostupné online.
The Legend of the
Romani Cymreig / Welsh Romani [online]. ValleyStream Media, 1980-2010. The Kale, who became the Welsh Gypsies, probably came from Spain, through France and landed in Cornwall, eventually making their way to Wales.. Dostupné online.
HORVÁTOVÁ, Jana. Kapitoly z dějin Romů [online]. Praha: Lidové noviny, 2002. S.63. Výraznou komunitu tvoří Romové olašští s asi 10%, kteří se dále dělí na další skupiny, podskupiny a množství rodů. Zatímco jinde v Evropě najdeme rozličné olašské skupiny, v českých zemích se v minulosti zpravidla objevovaly pouze dvě: Lovárové – koňští handlíři a Kalderaši – výrobci kotlů; v současné době žijí u nás většinou jen potomci někdejších Lovárů. I v rámci této komunity však dosud existuje jistá hierarchie podskupin a rodů.. Dostupné varchivu pořízeném dne12-03-2005.
HÜBSHMANOVÁ, Milena. Romové - subetnické skupiny [online]. Karl-Franzens-Universität Graz, 2003. I když ze slova samého vyplývá jeho význam, přece zde chceme znovu zdůraznit jeden důležitý fakt, který byl implicitně zmíněn už výše: všichni Romové si v rámci základní dichotomie vůči neromům (gádžům) říkají Romové (dokonce i ti, kteří se jinak od ostatních Romů distancují autonymem Sinti, Cale, Manuš, atd.. Dostupné online.