Olot és un municipi i cap de la comarca de la Garrotxa ubicat en una plana a la vall alta del Fluvià. Presenta tres nuclis de població: Olot, Sant Cristòfol les Fonts i Batet de la Serra. El seu terme municipal comprèn fins a 4 volcans i una zona boscosa i aqüífera de gran riquesa natural.
- Trobo un conhort momentani a imaginar-me que Olot esdevé la capital d'una Catalunya mutilada i heroica que, sota aquells Pirineus on va néixer, continua resistint.[1]
«A Olot». Els darrers dies de la Catalunya republicana, 1939. — Antoni Rovira i Virgili
- D'Olot, ni dona ni porc.
- Dones d'Olot, no fan prova enlloc.[3]
- El tren d'Olot, surt quan vol i arriba quan pot.[3]
- Els del barri del Pont són beneits.
- Els d'Olot es van vendre els gegants als d'Amer per poder olorar un bot de vi.[5]
- Els olotins són amics de l'aigua, per refrescar el vi.
- Els olotins són amics de tiberis.
- L'apotecari d'Olot, preu per preu, els ho fotia pel tarot.[3]
- (var.) L'apotecari d'Olot, preu per preu, s'ho fotia tot.[3]
- (var.) L'apotecari d'Olot, qui, preu per preu, se bevia la medicina.[3]
- La petita Suïssa catalana.[6]
Sobrenom de la ciutat
- No és bon olotí qui no visita la Verge del Turavespre o matí.[6]
- Qui no carda a Olot, no carda enlloc.[7]
- Qui no és estat a Olot, no és estat enlloc.[3]
- Quan Barcelona era un prat, Vora-Tosca era ciutat.[6]
- (var.) Quan Olot era un prat, Vora-Tosca era ciutat.[6]
- Quan el Bosc de Tosca era ciutat, Olot no era nat.[6]
- Quan Vora Tosca era ciutat, Barcelona era un prat. I ara que Barcelona és ciutat, Vora Tosca és un prat.[6]
- Quan Vora Tosca era ciutat, Barcelona era un prat. Mai no havia vist tantes olles i tan poc cuinat.[6]
- (var.) Jo he vist a Barcelona un prat, lo Bosc de Tosca ciutat, i no he vist tantes olles amb tan poc cuinat[6]
Batet de la Serra
- A Batet les dones porten la camisa més llarga que el farset.[6]
- A can Fam i Fred de Batet.[6]
- Els de Batet porten la camisa més llarga que el fasset.[6]
- Les noies de Batet porten la camisa més llarga que el fassetet.[6]
- Qui va a Oix, en surt ben moix. Qui va a Batet, en surt ben dret.[6]
- Ésser tan segur com el fajol a Olot.[3]
Ésser una cosa molt segura.
- Fer com l'apotecari d'Olot, que, preu per preu, es prenia les medicines.
Fer un negoci només aparent, que porta més pèrdua que guany.
- ↑ Rovira i Virgili, Antoni. Els Darrers dies de la Catalunya republicana : memòries sobre l'èxode català. Barcelona: Proa, 1999. ISBN 8482569546.
- 1 2 3 4 5 6 7 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Olot». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
- ↑ Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Cançoner. Barcelona: Selecta, 1951, p. 1216. ISBN 84-298-0452-8 [Consulta: 1546592016].
- 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Pijiula, Jordi «Dites, refranys i malnoms dels pobles de la Garrotxa». Annals del Patronat d'Estudis Històrics d'Olot i Comarca, Núm. 23, (2012), pàg. 93-132 [Consulta: 12 desembre 2015].
- ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Olot». Paremiologia tòpica. l'autor, cop. 2010. [Consulta: 26 setembre 2013].
- Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
- Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.