Loading AI tools
Драбівська територіальна громада, Золотоніський район, Черкаська область З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Бойківщи́на — село в Україні, у Золотоніському районі Черкаської області. Входить до складу Драбівської селищної громади.
село Бойківщина | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Черкаська область |
Район | Золотоніський район |
Громада | Драбівська селищна громада |
Код КАТОТТГ | UA71040070030047070 |
Облікова картка | gska2.rada.gov.ua |
Основні дані | |
Засноване | 17 століття |
Населення | 1580 (на 2013 рік) |
Площа | 4,32 км²[1] |
Поштовий індекс | 19853 |
Телефонний код | +380 4738 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°54′39″ пн. ш. 32°15′04″ сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
112 — 116 м[2] |
Водойми | річка Кропивна |
Відстань до обласного центру |
53,8 (фізична) км[3] |
Відстань до районного центру |
12 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | смт. Драбів |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Розташоване в долині річки Кропивна за 12 км від селища Драбів. Село простяглося вздовж залізниці Москва — Одеса між станціями Драбове-Барятинське й Мехедівка.
Засновано село у 17 столітті. За легендою в далекому минулому тут оселився козак Іван Бойко і заснував хутір, який згодом назвали Бойків Хутір. Після його смерті землі купив козак на ім'я Вітер, який назвав село Вітровка. З часом село змінювалось, тут жили майстри, що виготовляли взуття, звідси назва Чобітки. Згодом відновили стару назву видозмінивши — Бойківщина.
Селище є на мапі 1826—1840 року[4].
Була приписана до Успенської церкви у Деркачівці[5] та Вознесінської в Благовіщінському[6], як Бойкова Слобода 1796, 1815—1859 та у 1882—1905 роках мала Петропавлівську церкву[7][8][9].
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного окупаційним урядом СРСР 1932—1933 та 1946–1947 роках.
У радянсько-німецькій війні на боці СРСР брало участь 252 жителі села, з них 119 нагороджено бойовими орденами і медалями. На честь 104 односельців, яні загинули в боях проти нацизму, височить монумент Слави.
Станом на 1972 рік в селі проживало 1 239 осіб, на території села містилася центральна садиба колгоспу імені 40-річчя Жовтня, що обробляв 2,3 тисяч га землі, у тому числі — 2,2 тисяч га орної. Колгосп був репродуктором молодняка свиней для спеціалізованих господарств району.
В селі працювали восьмирічна школа, де навчалося 200 учнів, будинок культури на 350 місць з стаціонарною кіноустановкою, 2 бібліотеки з книжижковим фондом 11 тисяч примірників, фельдшерсько-акушерський пункт, дитячі ясла, продмаг, сільмаг, відділення зв'язку.
У селі працюють загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів (двоповерхова, газифікована в березні 2007 року), дошкільна установа «Оленка» (побудована 1989 року), бібліотека, Будинок культури, 2 приватних магазини, фельдшерсько-акушерський пункт, відділення зв'язку.
На території сільської ради орендують землі СТОВ «Хлібодар», СТОВ «Колос», ФГ «Ленора», ФГ «Арій», працюють ФГ «Оксана», ФГ «ІВО», група компаній «Кернел», працюють 35 одноосібників.
Населення — 1580 чоловік (на 2013 рік).
Рідна мова населення за даними перепису 2001 року[10]:
Мова | Чисельність, осіб | Доля |
---|---|---|
Українська | 696 | 97,48 % |
Російська | 10 | 1,40 % |
Інше | 8 | 1,12 % |
Разом | 714 | 100,00 % |
Уродженцем села є Назаренко Василь Романович — головний металург науково-технічного центру «Булат НВР»; кандидат технічних наук[11].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.