Loading AI tools
село в Україні, в Ємільчинській селищній громаді Звягельського району Житомирської області З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Андріє́вичі — село в Україні, у Ємільчинській селищній територіальній громаді Звягельського району Житомирської області. Кількість населення становить 793 особи (2001). У 1923—2017 роках — адміністративний центр однойменної сільської ради.
село Андрієвичі | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Житомирська область | ||||
Район | Звягельський район | ||||
Громада | Ємільчинська селищна громада | ||||
Код КАТОТТГ | UA18080130030034611 | ||||
Облікова картка | с. Андрієвичі с. Андрієвичі (до 2017 р.) | ||||
Основні дані | |||||
Населення | 793 (2001) | ||||
Площа | 3,92 км² | ||||
Густота населення | 202,3 осіб/км² | ||||
Поштовий індекс | 11254 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 50°44′06″ пн. ш. 27°53′26″ сх. д. | ||||
Середня висота над рівнем моря |
210[1] м | ||||
Водойми | р. Уборть | ||||
Відстань до обласного центру |
123 км | ||||
Відстань до районного центру |
37 км | ||||
Найближча залізнична станція | Уборть | ||||
Відстань до залізничної станції |
0,5 км | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | вул. Соборна, 51, смт Ємільчине, Новоград-Волинський р-н, Житомирська обл., 11201 | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
![]() | |||||
|
Розміщується за 18 км від смт Ємільчине та 7 км від залізничної станції Рихальське[2]. В селі є ставок з площею водного дзеркала — 7 га[3].
Станом на 1885 рік в селі мешкала 961 особа, налічувалося 93 дворові господарства[4]. Відповідно до результатів перепису населення Російської імперії 1897 року, загальна кількість мешканців села становила 1 326 осіб, з них: православних — 1 242, чоловіків — 653, жінок — 673[5].
В кінці 19 століття в селі налічувався 91 двір та 1 192 жителі[6], у 1906 році — 1 789 жителів та 260 дворів[7], у 1911 році — 1 900 жителів[8].
Кількість населення, станом на 1923 рік, становила 2 310 осіб, кількість дворів — 340[9].
Станом на 1972 рік, кількість населення становила 1 400 осіб, дворів — 507[2].
Відповідно до результатів перепису населення СРСР, кількість населення, станом на 12 січня 1989 року, становила 976 осіб. Станом на 5 грудня 2001 року, відповідно до перепису населення України, кількість мешканців села становила 793 особи[10].
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року[11]:
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 98,99 % |
російська | 0,76 % |
молдовська | 0,13 % |
Засноване наприкінці XVII століття. Біля села знайдено кам'яні знаряддя бронзової доби та виявлено давньоруський могильник[2]. У 1754 році платило до замку 3 злотих 22 грошів, на міліцію — 14 злотих та 28 грошів[12].
В середині 19 століття — пол. Andrejowicze, село Сербівської волості Новоград-Волинського повіту. Лежало на купецькому тракті з Овруча до Новограда-Волинського. Раніше належало князям Любомирським-Звягельським, у середині XVIII століття — Урбановським, потім Безпальцовим-Вонсовичам, від них, перед 1840 роком, село набули Врочинські. З часом розколонізоване на частини, при цьому більша частина земель належала Вундервальдам. Налічувалося 358 селян, котрим належало 3 007 десятин землі, поміщицьких земель — 1 589[13].
У 1794 році, на кошти парафіян, збудовано дерев'яну, криту залізом, церкву, на кам'яному фундаменті, з дерев'яною дзвіницею. Народне училище діяло з 6 березня 1883 року. До парафії входили села Непізнаничі — 3 км, Вірівка — 8 км, Верби — 11 км, Мар'янівка — 3 км, і Симони — 3 км. Дворів — 180, парафіян — 1446[14]. Церкві належало 37 десятин землі.
В кінці 19 століття — село Новоград-Волинського (Звягельського) повіту, за 30 верст від Новограда-Волинського[8][6].
Станом на 1885 рік — колишнє власницьке село Сербівської волості Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. В селі — православна церква, заїзд[4].
У 1906 році — село Сербівської волості (2-го стану) Новоград-Волинського повіту Волинської губернії. Відстань до повітового центру, м. Новоград-Волинський, становила 30 верст, до волосного центру, с. Серби — 15 верст. Найближче поштово-телеграфне відділення розташовувалося в міст. Емільчин[7].
У 1911 році в селі були однокласна школа, крамниця, горілчана крамниця, проводилися щомісячні ярмарки[8].
У 1923 році село увійшло до складу новоствореної Андрієвицької сільської ради, котра 7 березня 1923 року стала частиною новоутвореного Городницького району Житомирської округи; адміністративний центр сільської ради[15]. Відстань до районного центру, містечка Городниця, становила 48 верст[9]. Від липня 1925 року, в складі сільської ради, увійшло до Ємільчинського району Коростенської округи[15].
Село постраждало від Голодомору 1932—1933 років. Збереглося свідчення Заїки Ольги Харитонівни (нар.1918) — очевидиці тих подій[16].
В радянські часи під час сталінських репресій проти українського народу (1937—1939 років) 38 мешканців села було репресовано, з яких 15 осіб розстріляно[17].
На фронтах Другої світової війни воювали 257 селян, з них 160 відзначено урядовими нагородами, 107 загинуло.
В радянські часи в селі розміщувалася центральна садиба колгоспу, котрий мав у підпорядкуванні 2,1 тисяч га угідь, з них — 1,3 тисяч га — рілля. Напрямок господарства — зерно-тваринницький. Була середня школа, клуб, бібліотека, лікарня, амбулаторія, відділення зв'язку та два магазини[2].
29 березня 2017 року увійшло до складу новоствореної Ємільчинської селищної територіальної громади Ємільчинського району Житомирської області[18]. Від 19 липня 2020 року, разом з громадою, в складі новоствореного Новоград-Волинського району Житомирської області[19].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.