![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/Transfiguration_of_Christ_Icon_Sinai_12th_century.jpg/640px-Transfiguration_of_Christ_Icon_Sinai_12th_century.jpg&w=640&q=50)
Іпостасне з'єднання
З Вікіпедії, безкоштовно encyclopedia
Іпоста́сне з'єдна́ння, також знане як союз натур (грец. ὑπόστασις, трансліт. hypóstasis — основа, іпостась) — один з основних христологічних термінів, що описує поєднання божественної і людської природи Ісуса Христа після його боговтілення.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/Transfiguration_of_Christ_Icon_Sinai_12th_century.jpg/640px-Transfiguration_of_Christ_Icon_Sinai_12th_century.jpg)
(візантійська ікона, XII століття, монастир святої Катерини)
Найпростішим поясненням іпостасного союзу є те, що Ісус Христос є одночасно повним Богом і повною людиною. Він є і досконало божественним, і досконало людським, маючи дві повні та відмінні природи одночасно.
У католицизмі та православ'ї іпостасне з'єднання розглядається як незлитне (грец. ασυγχύτως), незмінне (ατρέπτως), нероздільне (αδιαιρέτως) та нерозлучне (αχωρίςτως )[1] поєднання божественної та людської природи в одній іпостасі Христа. У протестантизмі існують різні погляди на іпостасне з'єднання. Давньосхідні церкви, за винятком Ассирійської церкви Сходу[2], дотримуються думки про єдину природу Христа (повного з'єднання божественного та людського початків)[3].
Поняття іпостасного з'єднання введено Кирилом Олександрійським та догматично оформилося на Халкідонському вселенському соборі. Вказівки на нього містяться у всіх трьох основних символах віри: Апостольському, Афанасієвському та Нікео-Царгородському. Іпостасне з'єднання пояснює, зокрема, спокутування Христом гріхів людства та подальше Воскресіння.