From Wikipedia, the free encyclopedia
Гоби или Шамо (кин: 戈壁(沙漠; монг. ) је пустиња у средњој Азији[1] и највећа пустињска област Азије. Обухвата територије у Кини и Монголији.[2] Протеже се лучно дужином од 1.609 километара, а широка је између 500 и 1.000 километара. Површина јој је 1.300.000 km². Већи део пустиње Гоби покривен је стенама а само мањи део је песковит. Басен Гоби на северу се граничи са Алтајским планинама и монголским степама, на југозападу се налази Тибетанска висораван а на југоистоку Северна кинеска равница.
Гоби Шамо | |
---|---|
![]() | |
Локација | ![]() ![]() |
Дужина | 1.600 km |
Ширина | 1.000 km |
Површина | 1.300.000 km2 |
Геологија | |
Тип | песковита пустиња |
Географија | |
Координате | 42° 35′ С; 103° 26′ И |
Током историје Гоби је углавном била део Монголске империје а у њој се налазило неколико важних градова на Путу свиле.
Гоби обухвата 1.600 km (1.000 mi) од југозапада ка североистоку и 800 km (500 mi) од севера ка југу. Пустиња је најшира на западу, дуж линије која спаја Бостенско језеро и Лоп Нор[3] (87°–89° источно).[4][5]
У својој најширој дефиницији, Гоби обухвата дуги део пустиње који се протеже од подножја Памира (77° источно) до планине Велики Кинган, 116–118° источно, на граници Манџурије; и од подножја планинских венаца Алтаја, Сајана и Јаблоноја[4] на северу до планинских ланаца Кунлун, Алтин-Таг и Килијан, који чине северне ивице Тибетанске висоравни, на југу.[6]
Релативно велико подручје на источној страни ланца Великог Кингана, између горњих вода Сонгуа (Сунгари) и горњих вода Љао-хоа, сматра се да припада Гобију према конвенционалној употреби. Неки географи и еколози преферирају да посматрају западну област региона Гоби (као што је горе дефинисано): басен Тарима у Синђану и пустињски басен Лоп Нор и Хами (Кумул), као да чине посебну и независну пустињу, названу Пустиња Такламакан.[4]
Гоби је свеукупно хладна пустиња, са мразом и повремено снегом који се јавља на динама. Осим што је прилично северно, налази се и на висоравни око 910 – 1520 m надморске висине, што доприноси ниским температурама. У Гобију годишње падне у просеку око 194 mm (7,6 in) кише. Додатна влага стиже у делове Гобија зими, јер ветар из сибирских степа носи снег. Ови ветрови могу проузроковати да Гоби достигне −40 °C (−40 °F) зими, а до 45 °C (113 °F) лети.[11]
Међутим, клима Гобија испољава велике екстреме,[4] у комбинацији са брзим променама температуре[4] од чак 35 °C (63 °F). Ово се може појавити не само сезонски, већ у року од 24 сата.
(1190 m) | Улан Батор (1150 m) | |
---|---|---|
Годишња средња вредност | −25 °C (−13 °F) | −04 °C (25 °F) |
Јануарска средња вредност | −265 °C (−445,00 °F) | −216 °C (−356,8 °F) |
Јулска средња вредност | 175 °C (347 °F) | 182 °C (360 °F) |
Екстреми | −47 до 34 °C (−53 до 93 °F) | −42,2 до 39,0 °C (−44,0 to 102,2 °F) |
У јужној Монголији забележена је температура до −32,8 °C (−27,0 °F). Насупрот томе, у Алашану, Унутрашња Монголија, она се у јулу пење до 37 °C (99 °F). Просечни зимски минимуми су хладних −21 °C (−6 °F), док су летњи максимуми топли 27 °C (81 °F). Већина падавина пада током лета.[12]
Иако југоисточни монсуни допиру до југоисточних делова Гобија, подручје широм овог региона генерално карактерише екстремна сувост, посебно током зиме, када је сибирски антициклон најјачи. Јужни и централни делови пустиње Гоби имају променљив раст биљака због ове монсунске активности. Северније области Гобија су веома хладне и суве, што га чини неподобним да подрже већи раст биљака; ово хладно и суво време приписује се сибирско-монголским ћелијама високог притиска.[13] Отуда ледена прашина и снежне мећаве пролећа и раног лета[4] плус почетком јануара (зима).
Пустиња Гоби је извор многих важних фосила, укључујући прва јаја диносауруса, од којих двадесет шест, просечне дужине 23 cm, која су откривена 1923. године.[14]
Археолози и палеонтолози су вршили ископавања у басену Немегт у северозападном делу пустиње Гоби (у Монголији), која је позната по фосилном благу, укључујући ране сисаре, јаја диносауруса и праисторијска камена оруђа, стара око 100.000 година.[15]
Упркос тешким условима, ове пустиње и околни региони одржавају многе животињске врсте, неке су чак и јединствене, укључујући црнорепе газеле, шареног твора, дивље бактријске камиле, монголске дивље магарце и звиждовке. Повремено их посећују снежни леопарди, гобски медведи и вукови. Гуштери су посебно добро прилагођени клими пустиње Гоби, са око 30 врста распрострањених преко њене јужне монголске границе.[16] Најчешћа вегетација у пустињи Гоби је жбуње прилагођено суши.[17] Ови грмови су укључују сиву врапчеву сланицу (Salsola passerina), сиву комољику, и ниске траве као што су иглице и узданица. Због испаше стоке смањена је количина жбуња у пустињи.[17] Неколико великих резервата природе је основано у Гобију, укључујући Национални парк Гоби Гурвансајкан, Велики Гоби А и Велики Гоби Б строго заштићено подручје.
Подручје је подложно гажењу стоке и теренским возилима (ефекти људске интервенције су већи у источној пустињи Гоби, где су падавине обилније и могу да одрже стоку). У Монголији, травнате површине су деградирале козе, које узгајају номадски сточари као извор кашмирске вуне.[18]
Рио Тинто Група ископава велика лежишта бакра.[19] Рудник је био и остао контроверзан. У монголском парламенту било је значајног противљења условима под којима ће рудник деловати, а неки траже да се поново преговара о условима. Конкретно, спор се првенствено врти око питања да ли су преговори били фер (Рио Тинто има далеко боље ресурсе) и да ли ће Рио Тинто плаћати адекватне порезе на приходе које остварује од рудника (постигнут је споразум којим ће операција бити изузета од пореза на добитке).[20]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.