slovenský spevák From Wikipedia, the free encyclopedia
Richard Müller (* 6. september 1961, Hlohovec) je slovenský spevák, hudobník, skladateľ. V jeho tvorbe sa prejavil vplyv viacerých hudobných žánrov. V začiatkoch, ešte so skupinou Banket, nahral niekoľko skladieb, ktoré je možné zaradiť do synthpopového hudobného žánru, či do new wave, no výrazne inklinoval aj k šansónu, k štýlom v pôvodnej slovenskej populárnej hudbe, či k rôznym rockovým hudobným žánrom.
Richard Müller | |
---|---|
![]() | |
Základné informácie | |
Narodenie | 6. september 1961 (62 rokov) Hlohovec, Česko-Slovensko |
Pôsobenie | spevák, hudobník, textár, herec, fotograf, spisovateľ, moderátor |
Žáner | pop, rock, new wave |
Typ hlasu | barytón |
Deti | Filip Müller Ema-Lujza Müllerová Markus Müller |
Súvisiace články |
Banket |
Webstránka | Oficiálne stránky |
Richard Müller sa narodil 6. septembra 1961 v Hlohovci. Je synom hereckej dvojice Vlada a Elišky Müllerovcov. V roku 1986 absolvoval štúdium filmovej a televíznej dramaturgie a scenáristiky na Vysokej škole múzických umení v Bratislave.[1][2] Počas štúdia sa venoval publicistickej činnosti v hudobných časopisoch Populár a Gramorevue. Prvú nahrávku, skladbu „Rádio“, naspieval so skupinou Burčiak Pavla Daněka.[3]
V roku 1984 založil vlastnú elektropopovú hudobnú skupinu Banket. Prvé verejné vystúpenie Richard Müller absolvoval v roku 1984 na Bratislavskej lýre s piesňou „Nespoznaný“. V roku 1989 so skupinou Banket získal bronzovú Bratislavskú lýru za pieseň „Aj ty!“ (hudba: Richard Müller/ text: Kamil Peteraj).
Richard Müller je spoluautorom scénickej hudby k filmu Kúpeľňový hráč (1988) a k divadelnej inscenácii Baal (1989), ktorá bola skomponovaná k muzikálu inšpirovanému hrou od Bertolta Brechta. Premiéra tejto hry sa konala dňa 7. apríla 1989 v martinskom Divadle SNP. Súbor Divadla SNP v Martine s ňou potom s úspechom hosťoval na mnohých svetových scénach. Hudobný album so skladbami z tohto projektu vyšiel v roku 1990.
V roku 1990 Richard Müller oficiálne začal svoju sólovú dráhu. Po hudobnej stránke sa v začiatkoch tejto sólovej kariéry jeho hlavným spolupracovníkom stal Henrich Leško. S ním nahral Richard svoje prvé dva sólové albumy Neuč vtáka lietať (1992) a 33 (1994). Neskôr, v roku 2005, Henrich Leško produkoval Müllerov album 44. m Popri týchto sólových projektoch začal od polovice 90. rokov Richard Müller súbežne spoluprácu s hudobníkom a skladateľom, Jaroslavom Filipom. Z ich spolupráce vznikli albumy 33 (1994), LSD (1996), Nočná optika (1998), či Koniec sveta z roku 1999. Skladby Jara Filipa sa stali súčasťou repertoáru koncertov, či oficiálnych kompilácií, ktoré vydával Richard Müller aj v neskorších rokoch po úmrtí Jaroslava Filipa v júli 2000. V roku 1999 vyšiel Richardovi Müllerovi jeho prvý koncertný album nazvaný Müllenium Live.
Najvýraznejším projektom k návratu k Jarovi Filipovi bol retrospektívny album coververzií pôvodných vydaných hudobných nahrávok, ktorý v roku 2008 vyšiel pod názvom Müller spieva Lasicu, Lasica spieva Müllera, Müller a Lasica spievajú Filipa.
V polovici 90. rokov 20. storočia Richard Müller spolu s hudobníkmi Andrejom Šebanom, Oskarom Rózsom a Emilom Frátrikom, na audiokazetu nahrali svoje improvizácie, ktoré sa rozhodli vydať ako príležitostné hudobné zoskupenie a projekt, nazvaný skratkou PPF, respektíve Po piči front.[4] Celý tento projekt (PPF) vznikol v období, kedy sa trojica hudobníkov Šeban, Rózsa a Müller intenzívne podieľala a stretávala pri realizácii albumov, ktoré vznikali z hudobných materiálov zo spolupráce dvojice autorov: Müller/ Filip, na ktorých bol Oskar Rózsa producentom. Posledným projektom v sérii albumov produkovaných Oskarom Rózsom bol v tom období album … a hosté, na ktorom spolu s mnohými ďalšími účinkoval aj Ivan Tásler. Ivan Tásler na tomto albume naspieval s Richardom Müllerom duet v piesni „Srdce jako kníže Rohan“. Po roku 2000 vzniklo takto niekoľko spoločných hudobných nápadov, ktoré boli výsledkom novej spolupráce dvojice Müller/ Tásler. Tásler produkoval Müllerovi album ’01 (2001) a Richard Müller účinkoval na albume IMT Smile (2003), neskôr, v roku 2011, bol Ivan Tásler producentom Müllerovho albumu Ešte.
V roku 2003 Richard Müller v USA v newyorskom štúdiu Monster Island nahral album, ktorý v nasledujúcom roku vyšiel pod názvom Monogamný vzťah. Bol to jeho prvý projekt, ktorého exkluzívnym autorom bol on sám. Hudobníci, ktorí album spolu s Müllerom produkovali, nepochádzali zo Slovenska, ale pôsobili v Spojených štátoch. Album obsahoval gitarovú hudbu, prvýkrát bez využitia klávesových nástrojov.[5] K spolupráci s americkými hudobníkmi sa Richard Müller vrátil aj pri nahrávaní albumu V.V., či počas koncertného turné, z ktorého vznikol aj album známy pod názvom 44: Koncert.
Richard Müller mal už na svojich prvých albumoch nahraných so skupinou Banket niekoľko nahrávok, ktoré mali kompozične blízko k šansónovému hudobnému žánru, či boli skôr skladbami s ambíciou prezentovať hudobnú výpoveď v podobnom štýle. Príkladom boli piesne ako „Niet čím ťa klamať“ (album Bioelektrovízia), „Čo s tým?“ (album Druhá doba?!), „Slúžiť ti chcem“ (album Vpred?), no reálne sa prvýkrát s týmto žánrom dostal do kontaktu potom, ako ho v Prahe po nahrávaní pre reláciu Televízny klub mladých v Československej televízii oslovil Petr Hapka spolu s Michalom Horáčkom, ktorí ho prizvali ho na spoluprácu pri výrobe albumu V penziónu Svět. Na tomto práve vznikajúcom albume účinkovala Hana Hegerová, Hana Zagorová, Josef Kemr, Libuše Márová, Petr Hapka a Michael Kocáb. Pôvodne mal Richard Müller naň naspievať skladbu „Štěstí je krásná věc“, no nakoniec mu ponúkli aj skladbu „Rozeznávám“ a, spolu s Hanou Zagorovou, naspieval duet v skladbe „Milostný dopis Haně Z“. Projekt, ktorý vyšiel v roku 1988, bol úspešný. Po ňom vzniklo niekoľko ďalších podobných albumov, či viacero skladieb, na ktorých Richard Müller s Michalom Horáčkom spolupracoval. Bola to obojstranná spolupráca: Richard Müller naspieval piesne „Pod plynárnou“ a „Kurt Vonnegut“ na album Citová investice..? (1997), no medzi ucelené spoločné projekty Michala Horáčka a Richarda Müllera patria albumy … a hosté (2000), či projekt Sociální síť z roku 2015, ktorého autorom hudby a producentom je český hudobník Michal Pavlíček, ktorý je známy napríklad ako člen kapiel Pražský výběr, či Stromboli. [6]
Richard Müller moderoval viaceré rozhlasové relácie, či televízne talkshow ako Müllerád (TV Luna), Promülle (STV) a OK Pop (ČT). Ako herec hosťoval v seriáli Panelák (TV Joj) a účinkoval v dabingu pre film Princezná a žaba. Zahral si aj menšiu rolu speváka v snímke Rivers of Babylon, ktorá bola v roku 1998 nakrútená podľa motívu rovnomennej knihy Petra Pišťanka.
Okrem hudby sa Richard Müller zaujíma aj o fotografovanie. Je autorom, či spoluautorom grafických návrhov niekoľkých obalov svojich vlastných albumov. V roku 1996 vydal knihu so zbierkou fotografií s názvom Amerika, Americký denník[5] a o štrnásť rokov neskôr ďalšiu, ktorá je nazvaná Enter.[7]
V roku 2000 sa Richard Müller verejne priznal k užívaniu drôg, ktoré, podľa vlastných slov, bral už šesť rokov.[8] Neskôr vyhlásil, že trpí depresiami a ukončil hudobnú kariéru.[9][10][8] K hudbe sa po niekoľkých mesiacoch napokon znovu vrátil.[11]
Richard Müller je synom herca Vladislava Müllera a herečky Elišky Müllerovej. Jeho bývalou manželkou je televízna hlásateľka a moderátorka Soňa Müllerová. S ňou má dve deti: syna Filipa a dcéru Emu-Lujzu. So súčasnou partnerkou Vandou Wolfovou má syna Markusa.
(*) Súčasť boxetu Všetko (2011) Richarda Müllera
(*) Druhá strana singla patrí inému interpretovi
(*) Boxet pozostávajúci z 25 CD Müllerovej tvorby vrátane skupiny Banket
2013 - Krištáľové krídlo v kategórii Rock Pop Jazz spoločne so skupinou Fragile
Aurel:
Cena SOZA:
Grand Prix Rádio:
Slávik:
Deska roku (Česko):