krajina v juhozápadnej Európe From Wikipedia, the free encyclopedia
Portugalsko, dlhý tvar Portugalská republika, je štát ležiaci na Pyrenejskom polostrove v juhozápadnej Európe, ktorého územie zahŕňa aj makaronézske súostrovie Azory a Madeiru. Je najzápadnejším bodom kontinentálnej Európy, jej pevninská západná a južná hranica so severným Atlantickým oceánom a na severe a východe portugalsko-španielska hranica predstavuje najdlhšiu neprerušovanú hraničnú líniu v Európskej únii. Jeho súostrovie tvoria dva autonómne regióny s vlastnými regionálnymi vládami. Na pevnine zaberá najväčšiu plochu región Alentejo, ktorý však patrí medzi najmenej husto osídlené regióny Európy. Hlavným mestom a najväčším mestom podľa počtu obyvateľov je Lisabon, ktorý je popri Porte a Algarve aj hlavným turistickým miestom.
Portugalská republika | |||||
| |||||
Národné motto: nie je | |||||
Štátna hymna: A Portuguesa | |||||
![]() | |||||
Miestny názov | |||||
• dlhý | República Portuguesa | ||||
• krátky | Portugal | ||||
Hlavné mesto | Lisabon 38°46′ S.š. 9°9′ Z.d. | ||||
Najväčšie mesto | Lisabon | ||||
Úradné jazyky | portugalčina | ||||
Regionálne jazyky | mirandčina | ||||
Demonym | Portugalec/Portugalčan, Portugalka/Portugalčanka[1] | ||||
Štátne zriadenie hlava štátu predseda vlády |
poloprezidentská republika Marcelo Rebelo de Sousa Luís Montenegro | ||||
Vznik | 868 | ||||
Susedia | Španielsko | ||||
Rozloha • celková • voda (%) |
92 230 km² (109.) km² (1,2 %) | ||||
Počet obyvateľov • odhad (2022) • sčítanie (2021) • hustota (2022) |
10 467 366 (89.) 10 343 066 113,5/km² (97.) | ||||
HDP • celkový • na hlavu (PKS) |
2024 298,949 miliárd $ (47.) 28 969 $ (39.) | ||||
Index ľudského rozvoja (2022) | 0,874 (39.) – veľmi vysoký | ||||
Mena | Euro (€) (= 100 centov) (EUR) | ||||
Časové pásmo • Letný čas |
(UTCAzory UTC-1) (UTC+1, Azory UTC) | ||||
Medzinárodný kód | PRT / PT | ||||
Medzinárodná poznávacia značka | P | ||||
Internetová doména | .pt | ||||
Smerové telefónne číslo | +351 |
Je to jedna z najstarších krajín v Európe, ktorej územie bolo nepretržite osídlené a o ktoré sa bojovalo už od praveku. Územie obývali keltské a iberské národy, ako napríklad Lusitánci, Gallaeci, Keltici, Turduli a Conii. Tieto národy mali určité obchodné a kultúrne kontakty s Feničanmi, starými Grékmi a Kartágincami. Neskôr tu vládli Rimania, po ktorých nasledovali nájazdy germánskych národov spolu s Alanmi a neskôr Maurov, ktorí boli nakoniec vyhnaní počas reconquisty. Portugalsko bolo prvýkrát založené ako grófstvo v rámci Leónskeho kráľovstva v roku 868 a formálne sa stalo nezávislým kráľovstvom na základe Zamorskej zmluvy v roku 1143.[2]
V 15. a 16. storočí Portugalsko viedlo éru objavov a vytvorilo jednu z najdlhšie fungujúcich námorných a obchodných ríš, ktorá sa stala jednou z hlavných hospodárskych a politických mocností tej doby. Začiatkom 19. storočia viedli udalosti ako lisabonské zemetrasenie v roku 1755, okupácia krajiny počas napoleonských vojen a následná nezávislosť Brazílie v roku 1822 k výraznému úpadku predchádzajúceho bohatstva Portugalska.[3] Nasledovala občianska vojna medzi liberálnymi konštitucionalistami a konzervatívnymi absolutistami o kráľovské nástupníctvo v rokoch 1828 až 1834. Revolúcia v roku 1910 zosadila portugalskú monarchiu a nastolila demokratickú, ale nestabilnú Prvú Portugalskú republiku, ktorú neskôr vystriedali autoritárske režimy Ditadura Nacional (Národná diktatúra) a Estado Novo (Nový štát). Demokracia bola obnovená po Karafiátovej revolúcii (1974), ktorá ukončila portugalskú koloniálnu vojnu a nakoniec stratila zvyšné koloniálne majetky.
Portugalsko malo hlboký kultúrny, architektonický a jazykový vplyv a jeho dedičstvo predstavuje približne 250 miliónov ľudí hovoriacich po portugalsky na celom svete. Dnes je to rozvinutá krajina s vyspelým hospodárstvom a významným odvetvím cestovného ruchu a infraštruktúry.[4] Portugalsko je členom Organizácie Spojených národov, Európskej únie, schengenského priestoru a Rady Európy, bolo jedným zo zakladajúcich členov NATO, eurozóny, OECD a Spoločenstva portugalsky hovoriacich krajín.
Slovo Portugalsko pochádza z kombinovaného rímsko-keltského názvu Portus Cale[5] (dnešná aglomerácia miest Porto a Vila Nova de Gaia). Porto vychádza z latinského názvu pre prístav, portus; význam a pôvod názvu Cale je nejasný. Hlavným vysvetlením je etnonymum odvodené od národa Gallaeci, ktorý obýval severozápad Pyrenejského polostrova.[6] Podľa jednej z teórií je Cale odvodeninou keltského slova pre „prístav“.[7] Ďalšia tvrdí, že Cala bola keltská bohyňa. Niektorí francúzski vedci sa domnievajú, že môže pochádzať z Portus Gallus,[8] prístavu Galov.
Okolo roku 200 pred n. l. Rimania počas druhej púnskej vojny dobyli Pyrenejský polostrov od Kartágincov. Pritom dobyli Cale, premenovali ho na Portus Cale („Prístav Cale“) a začlenili ho do provincie Gallaecia. V stredoveku sa región okolo Portus Cale stal známy Svébom a Vizigótom ako Portucale. Názov Portucale sa v 7. a 8. storočí zmenil na Portugale a v 9. storočí sa používal na označenie regiónu medzi riekami Douro a Minho. V 11. a 12. storočí sa už Portugale, Portugallia, Portvgallo alebo Portvgalliae označovalo ako Portugalsko.
Oblasť bola obývaná ľuďmi približne pred 400 000 rokmi, keď sa sem dostal Homo heidelbergensis. Najstaršou ľudskou fosíliou nájdenou v Portugalsku je 400 000 rokov stará lebka H. heidelbergensis objavená v jaskyni Aroeira v roku 2014.[9] Neskôr sa na severnom Pyrenejskom polostrove pohybovali neandertálci a bol nájdený zub v jaskyni Nova da Columbeira v Estremadure. Homo sapiens sapiens prišiel do Portugalska približne pred 35 000 rokmi a rýchlo sa rozšíril. Portugalsko obývali predkeltské kmene. Cynéti vyvinuli písomný jazyk a zanechali stély, ktoré sa nachádzajú najmä na juhu.
Začiatkom prvého tisícročia pred naším letopočtom vtrhlo do Portugalska zo strednej Európy niekoľko vĺn Keltov, ktorí sa zmiešali s miestnym obyvateľstvom a vytvorili niekoľko rôznych etnických skupín. Prítomnosť Keltov je doložená archeologickými a jazykovými dôkazmi. Ovládli väčšinu severného a stredného Portugalska, zatiaľ čo juh si zachoval starší charakter (predpokladá sa, že neindoeurópsky, pravdepodobne príbuzný s baskickým jazykom) až do rímskeho dobytia. V južnom Portugalsku založili niektoré malé, čiastočne trvalé obchodné pobrežné osady aj Feničania-Kartáginci.
Toto územie získali okolo roku 200 pred Kr. Rimania od Kartága v priebehu Druhej púnskej vojny. V 15. a 16. storočí patrilo Portugalsko k najhlavnejším zámorským objaviteľom. V roku 1488 Bartolomeo Diaz obišiel mys dobrej nádeje a v roku 1498 sa Vasco da Gama dostal do Indie. V roku 1500 dosiahol Pedro Álvares Cabral územie, ktoré sa dnes nazýva Brazília. Portugalská ríša začala tvoriť nové kolónie v rôznych častiach sveta. V 16. storočí začalo dominovať viac Španielsko a Portugalsko časom znižovalo svoj vplyv vo svete. Portugalsko vedie dlhoročný spor so Španielskom o územie na východnej hranici zvané Olivença (španielsky Olivenza). Podľa Viedenskej zmluvy z roku 1815 bolo územie priznané Portugalsku a Španielsko sa zaviazalo ho vrátiť. To sa však nikdy nestalo, na čo Portugalsko pravidelne upozorňuje. Olivença je pod Španielskou správou od roku 1801. V roku 1974 bol štátny prevrat nazývaný aj ako Klinčeková revolúcia, kedy sa zvrhol diktátorský režim. Režim Antónia de Oliveiru Salazara a neskôr Marcela Caetana trval 48 rokov.[10] Klúčovú úlohu zohral Otelo Saraiva de Carvalho. Zomrel v roku 2021.[11]
Portugalsko sa dnes primárne delí na vyše 300 okresov (port. v j.č. município alebo concelho, prekladané aj ako obec) a tie na asi 4200 obcí (port. v j.č. freguesia, prekladané aj ako okrsok).
Existujú aj väčšie celky, ale tie sa pomaly odstraňujú alebo slúžia len na štatistické účely. Je to napríklad 18 dištriktov (prekladané aj ako okresy či oblasti), 5 regiónov, 2 autonómne regióny Azory a Madeira, a 28 štatistických subregiónov (podregiónov).
Okrem toho existuje kategória mesto (cidade) a mestečko (vila), čo sú jednotky, ktoré slúžia na štatistické účely, ale majú aj prezentačnú funkciu. Ich hranice niekedy zodpovedajú skupine obcí, ale väčšinou sa ich hranice (úplne alebo čiastočne) nezhodujú s hranicami obcí.[12]
Portugalsko patrí k štátom, v ktorých prevláda obyvateľstvo, ktoré sa hlási k štátotvornému národu. V krajine žije viac ako 95 % obyvateľov, ktorí sa hlásia k portugalskej národnosti. V poslednom čase však začal stúpať počet legálnych cudzincov, ktorých počet sa podľa údajov z roku 2007 pohybuje okolo 3–13 %. Môžeme ich rozdeliť na tri skupiny. Prvou sú prisťahovalci z portugalsky hovoriacich krajín, ktoré boli v minulosti portugalskými kolóniami v Afrike a v Latinskej Amerike. Títo prisťahovalci nemajú jazykové bariéry, pretože portugalčina je ich materinským jazykom. Ide o prisťahovalcov z Brazílie, Angoly, Mozambiku, Svätého Tomáša, Kapverdských ostrovov, ale aj z Východného Timoru či bývalých portugalských enkláv v Indii (Goa) a Číne (Macao). Druhú skupinu prisťahovalcov tvoria imigranti z krajín bývalého Východného bloku, ktorých počty začali stúpať po páde železnej opony a hlavne po pristúpení niektorých krajín do EÚ. Ide o prisťahovalcov z Ukrajiny, Rumunska, Moldavska, Ruska či Bulharska. Treťou skupinou sú prisťahovalci z krajín západnej Európy a USA. Ide hlavne o Britov, Španielov, Francúzov, Nemcov, Holanďanov, Talianov a občanov USA.
a iní
Väčšina obyvateľov Portugalska sa hlási k rímskokatolíckej cirkvi. Počet jej príslušníkov sa podľa posledných údajov pohybuje okolo 84,5 % obyvateľov štátu. Katolícka cirkev si udržiava pomerne silný vplyv na obyvateľstvo hlavne v severnej časti štátu a na vidieku. V krajine sa nachádzajú významné katolícke školy a svetoznáme pútnické miesto Fatima. K ostatným kresťanským cirkvám sa hlási 2,2 % obyvateľov (protestanti, pravoslávni,...). K ostatným náboženstvám asi 0,3 % obyvateľov (hl. prisťahovalcov z Ázie a Afriky, hl. moslimovia a hinduisti). Asi 3,9 % obyvateľov je bez vyznania a asi okolo 9 % sa k náboženskej otázke nevyjadrilo.
Doprava v Portugalsku je dobre rozvinutá a diverzifikovaná. Krajina má 68 732 km ciest, z ktorých približne 3 000 km je súčasťou systému 44 diaľnic. Brisa je najväčším koncesionárom v krajine. S rozlohou 89 015 km², kontinentálne Portugalsko má 3 medzinárodné letiská Lisabon, Porto a Faro. Systém železníc je prevádzkovaný spoločnosťou Comboios de Portugal. Hlavné prístavy sú v Leixões, Aveiro, Figueira da Foz, Lisabone, Setúbal, Sines a Faro.