amerikansk racerkjører From Wikipedia, the free encyclopedia
Philip Toll Hill, Jr. (født 20. april 1927, død 28. august 2008) var en amerikansk racerfører. Han vant Formel 1-verdensmesterskapet for førere i 1961. Han vant også 24-timersløpet på Le Mans i 1958, 1961 og 1962.
Phil Hill | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 20. apr. 1927[1][2][3]![]() Miami | ||
Død | 28. aug. 2008[1][2][3][4]![]() Salinas | ||
Beskjeftigelse | Formel 1-fører, racerbilfører ![]() | ||
Utdannet ved | University of Southern California USC Marshall School of Business | ||
Nasjonalitet | ![]() | ||
Gravlagt | Woodlawn Memorial Cemetery | ||
Utmerkelser | Motorsports Hall of Fame of America | ||
Formel 1-karriere | |||
Sesonger | 1958–1964, 1966 | ||
Konstruktører | Maserati, Ferrari, Cooper, Porsche, Automobili Turismo e Sport, Lotus, Eagle | ||
Verdensmester | 1 (1961) | ||
Løp | 51 (48 starter) | ||
Seiere | 3 | ||
Pallplasseringer | 16 | ||
Pole positions | 6 | ||
Raskeste runder | 6 | ||
Poeng | 94 (98)[5] | ||
Debut | Frankrikes Grand Prix 1958 | ||
Første seier | Italias Grand Prix 1960 | ||
Siste seier | Italias Grand Prix 1961 | ||
Siste løp | Italias Grand Prix 1966 | ||
Plassering 1966 | – | ||
Hill ble født i Miami, Florida, men vokste opp i Santa Monica, California, hvor han bodde til sin død. Han studerte ved University of Southern California fra 1945-47, men forlot studiene for å satse på racing. Til å begynne med arbeidet han som mekaniker på bilene til andre førere,[6] men Hill begynte snart å kjøre selv. I 1949 dro han til England som en trainee for Jaguar, og signerte for Scuderia Ferrari i 1956. Han debuterte i Frankrikes Grand Prix på Reims i 1958, hvor han kjørte en Maserati. Samme år ble Hill den første amerikansk-fødte vinneren av 24-timersløpet på Le Mans,[7] sammen med sin belgiske teamkamerat Olivier Gendebien, hvor Hill kjørte mesteparten av natta i et voldsomt regnvær. Hill og Gendebien vant senere det berømte utholdenhetsløpet igjen i 1961 og 1962.
Fra 1959 var Hill fulltids Formel 1-fører for Scuderia Ferrari, og oppnådde tre pallplasseringer og en fjerdeplass i førermesterskapet. I 1960 vant han Italias Grand Prix på Monza. Dette var første gang en amerikansk fører vant et Grand Prix-løp på nesten førti år, siden Jimmy Murphy vant Frankrikes Grand Prix i 1921. Dette var også siste gang en bil med frontmontert motor vant et Formel 1-løp. I 1961 vant Hill Belgias Grand Prix og med to løp igjen lå han på andreplass i verdensmesterskapet bak sin teamkamerat Wolfgang von Trips. Men i Italias Grand Prix omkom von Trips og femten tilskuere i en voldsom ulykke. Hill vant løpet og sikret seg mesterskapet, som den eneste amerikansk-fødte føreren noensinne (Mario Andretti, som ble mester i 1978 var amerikansk statsborger, men var ikke født i USA), men triumfen var bittersøt. Ferraris avgjørelse om å ikke dra til USA for sesongens siste runde gjorde også at Hill ikke fikk muligheten til å delta på hjemmebane i Watkins Glen som nykronet verdensmester. Da han kom tilbake til starten på Formel 1-sesongen 1962, som ble hans siste med Ferrari, uttalte Hill: «Jeg har ikke lenger så mye behov for å kjøre og å vinne. Jeg er ikke like sulten lenger. Jeg er ikke lenger villig til å risikere mitt eget liv».[8]
Etter at han forlot Ferrari på slutten av 1962 begynte han og teamkameraten Giancarlo Baghetti å kjøre for det nye teamet ATS, som ble etablert av tidligere Ferrari-ansatte som forlot selskapet etter interne stridigheter i 1961. I 1964 fortsatte Hill i Formel 1 for det engelske Cooper-teamet. Etter sesongen la han opp som formelbilfører, og begrenset seg til å kjøre sportsvognsracing for Ford og Chaparral Cars, før han la opp som racerfører helt og holdent i 1967.
Etter at han la opp som fører startet Hill, sammen med sin forretningspartner Ken Vaughn, et firma for restaurering av veteranbiler kalt Hill & Vaughn. De vant flere priser for sitt arbeid og i 1984 solgte de selskapet til jordaneren Raja Gargour. Vaughn startet deretter opp et eget selskap mens Hill ble værende med Gargour i Hill & Vaughn til forretningen igjen ble solgt i 1995. Hill arbeidet også som TV-kommentator for ABCs Wide World of Sports, og var en hyppig bidragsyter til magasinet Road & Track.[9] I sine siste år viet Hill sin tid til sin veteranbilsamling og var i over 40 år dommer ved Pebble Beach Concours d'Elegance.[10]
Hill var gift med Alma og hadde tre barn: Derek, Vanessa og Jennifer.[11] Derek var også racerfører og kjørte i Formel 3000 fra 2001 til 2003.
I august 2008 ble Hill lagt inn på sykehus i Salinas i California, hvor han 28. august døde etter et kort sykeleie som følge av komplikasjoner av Parkinsons sykdom.[12]
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, kursiv indikerer raskeste runde)
År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Plass | Poeng |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1958 | Jo Bonnier Racing Team | Maserati 250F |
Maserati 250F1 2,5 L6 |
ARG |
MON |
NED |
500 |
BEL |
FRA 7 |
GBR |
10. | 9 | ||||
Scuderia Ferrari | Ferrari Dino 156 |
Ferrari D156 1,5 V6 |
GER 9 |
|||||||||||||
Ferrari 246 |
Ferrari 143 2,4 V6 |
POR DNA |
ITA 3 |
MOR 3 | ||||||||||||
1959 | Scuderia Ferrari | Ferrari 246 |
Ferrari 155 2,4V6 |
MON 4 |
500 |
NED 6 |
FRA 2 |
GBR |
GER 3 |
POR Ret |
ITA 2 |
USA Ret |
4. | 20 | ||
1960 | Scuderia Ferrari | Ferrari 246 |
Ferrari 155 2,4V6 |
ARG 8 |
MON 3 |
500 |
NED Ret |
BEL 4 |
FRA 12 |
GBR 7 |
POR Ret |
ITA 1 |
5. | 16 | ||
Yeoman Credit Racing Team |
Cooper T51 |
Climax FPF 2,5 L4 |
USA 6 |
|||||||||||||
1961 | Scuderia Ferrari | Ferrari 156 |
Ferrari 178 1,5 V6 |
MON 3 |
NED 2 |
BEL 1 |
FRA 9 |
GBR 2 |
GER 3 |
ITA 1 |
USA DNA |
1. | 34 (38) | |||
1962 | Scuderia Ferrari | Ferrari 156 |
Ferrari 178 1,5 V6 |
NED 3 |
MON 2 |
BEL 3 |
FRA DNA |
GBR Ret |
GER Ret |
ITA 11 |
6. | 14 | ||||
Porsche System Engineering |
Porsche 804 |
Porsche 753 1,5 F8 |
USA DNS |
RSA |
||||||||||||
1963 | Automobili Turismo e Sport | ATS ATS 100 |
ATS 100 1,5 V8 |
MON |
BEL Ret |
NED Ret |
ITA 11 |
USA Ret |
MEX Ret |
RSA |
NC | 0 | ||||
Ecurie Filipinetti | Lotus 24 |
BRM P56 1,5 V8 |
FRA NC |
GBR |
GER |
|||||||||||
1964 | Cooper Car Company |
Cooper T73 |
Climax FWMV 1,5 V8 |
MON 9 |
NED 8 |
BEL Ret |
FRA 7 |
GBR 6 |
GER Ret |
USA Ret |
MEX 9 |
19. | 1 | |||
Cooper T66 |
Climax FWMV 1,5 V8 |
AUT Ret |
ITA |
|||||||||||||
1966 | Anglo American Racers | Eagle T1G |
Climax FPF 2,8 L4 |
MON |
BEL |
FRA |
GBR |
NED |
GER |
ITA DNQ |
USA |
MEX |
NC | 0 |