From Wikipedia, the free encyclopedia
Matias Orheim (født 26. juli 1884 på Stårheim, død 20. april 1958 samme sted) var en norsk salmedikter og lekpredikant. Han gav ut flere sangbøker, og skrev tilsammen 178 melodier og omtrent 1000 dikt. Seks av sangene hans er i Norsk Salmebok, fem er med i Norsk salmebok 2013 og tretten sanger er med i bedehussangboken Sangboken Syng For Herren,. Mest kjent av disse er «Kvardagskristen vil eg vera». I tillegg drev han en utstrakt reisevirksomhet og besøkte alle landets prestegjeld med unntak av de seks nordligste i Finnmark. Dit fikk han ikke komme fordi han brukte nynorsk. Når han reiste rundt og forkynte spilte han også sangene sine. Dem akkompagnerte han enten på fele eller på glass. Sangene hans bærer preg av å være skrevet inn i en vekkelsestradisjon.
Orheim vokste opp på gården Orheim i Stårheim i Nordfjord. Han kom tidlig inn i den frilynte ungdomsbevegelsen, og følte avstand til pietismen. Dette endret seg derimot på et friluftsmøte i Stårheim i pinsen i 1900. Der var talerne Ludvig Hope og Thormod Rettedal. Orheim regnet seg som kristen etter dette møtet, og skrev sin første salme, «Eg fann min Gud i ungdomsår» dagen etter.
Omtrent på denne tiden begynte han å få problemer med synet, og etterhvert ble han helt blind. Dette skjedde imidlertid ikke før i 1916. Fra 1907 og fram til 1921 reiste han som omreisende forkynner for Den Vestlandske Indremisjonsforbund og Kristiania Indremisjon. Han jobbet senere for Norges Kristelige Ungdomsforbund. I løpet av livet holdt han omtrent 35 000 taler rundt omkring i Norge.
Matias og kona Marie hadde et svært nært forhold. Hun var med ham på mange av reisene hans og hjalp ham med det han ikke klarte på grunn av sitt manglende syn. De ba til Gud om å få dø sammen, og bønnen gikk i oppfyllelse; Matias døde kvelden 20. april 1958, og Marie senere samme natt. De ble gravlagt sammen fra Stårheim kyrkje.
Ungdomskvad, en samling av sangene hans, solgte 65 000 eksemplarer i det siste opplaget. Orheim fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1953.