From Wikipedia, the free encyclopedia
En kordofon er ethvert musikkinstrument som lager lyd først og fremst ved hjelp av en vibrerende streng eller strenger oppspent mellom to punkter. Det er en av de fire hovedinndelingene av instrumenter i det originale Hornbostel-Sachs-systemet for klassifisering av musikkinstrumenter.[1]
Fletting: Det er foreslått at denne siden blir flettet med Strengeinstrument. Angitt grunn: Virker som det er minimalt, hvis noen forskjell på hva disse begrepene innebærer |
Det som de fleste vil kalle strengeinstrumenter er klassifisert som kordofoner, for eksempel fioliner, gitarer, lyrer og harper. Begrepet omfatter imidlertid også instrumenter som mange fra vestlige land ville nøle med å kalle strengeinstrumenter, slik som noen typer spilledåser og pianoet (som selv om det ofte blir kalt et strengeinstrument, også kalles et tangentinstrument og et perkusjonsinstrument).
Hornbostel-Sachs deler kordofoner inn i to hovedgrupper: instrumenter uten en resonator som er en integrert del av instrumentet (som har klassifiseringsnummeret 31), og instrumenter med en slik resonator (som har klassifiseringsnummer 32).[1] De fleste vestlige instrumenter kommer i den andre gruppen, men pianet og cembaloen kommer i den første gruppen. Hornbostel og Sachs' kriterium for å avgjøre hvilken undergruppe instrumentet faller inn i er om resonatoren kan tas bort uten å ødelegge instrumentet, og da er det klassifisert med nummer 31. Tanken om at pianoets kasse, som fungerer som en slags resonator, kan fjernes uten å ødelegge instrumentet, kan virke merkelig, med dersom verket og strengene ble tatt ut av boksen sin, ville man stadig kunne spille på det. Dette er ikke tilfelle med en fiolin, fordi strengen passerer over en bru som er lokalisert på resonnansboksen, slik at fjerning av resonatoren her ville bety at strengene ble slakke.
Hornbostel-Sachs system for klassifisering av musikkinstrumenter deler inn kordofoner i følgende klasser, avhengig av hvordan instrumentet er oppbygd:[1]