From Wikipedia, the free encyclopedia
Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO), kas plašāk pazīstama pēc tās angliskās abreviatūras OECD (angļu: Organisation for Economic Cooperation and Development), ir starptautiska attīstīto valstu ekonomikas organizācija, kura atzīst demokrātiskas un brīvā tirgus ekonomikas principus.[1] OECD dibināšanas konvencija kā prioritāros darbības virzienus noteica dalībvalstu ekonomisko attīstību, finansiālo stabilitāti, dzīves līmeņa paaugstināšanu, nediskriminējošas daudzpusējas starptautiskās tirdzniecības attīstību, kas veicinātu arī pasaules ekonomikas attīstību.[2] Organizācijas galvenā mītne atrodas Lamietas pilī (Château de la Muette) Parīzē.
![]() | |
![]() OECD dalībvalstis OECD kandidātvalstis Iespējamās kandidātvalstis | |
Izveidots | 1948. gada 16. aprīlī |
---|---|
Galvenā mītne | Parīze, Francija |
Dalībnieki |
38 valstis (2021)
|
Oficiālās valodas |
angļu valoda franču valoda |
Ģenerālsekretārs |
![]() |
Tīmekļa vietne |
www |
Organizācija izveidota atbilstoši Māršala plānam 1948. gadā ar nosaukumu Eiropas ekonomiskās sadarbības organizācija (OEEC, Organisation for European Economic Co-operation). Tās sastāvā sākotnēji bija 16 Eiropas dalībvalstis (ieskaitot Turciju), vēlāk pievienojās VFR (1949) un Spānija (1958).
1961. gadā tika nolemts OEEC reformēt par OECD un uzņemt tajā arī ārpus Eiropas esošās ASV un Kanādu. Vēlāk par dalībvalstīm kļuva Itālija (1962), Japāna (1964), Somija (1969), Austrālija (1971) un Jaunzēlande (1973).
Pēc Aukstā kara beigām OECD pievienojās arī Meksika (1994), Čehija (1995), Ungārija (1996), Dienvidkoreja (1996), Polija (1996), Slovākija (2000), Čīle (2010), Slovēnija (2010), Izraēla (2010), Igaunija (2010), Latvija (2016), Lietuva (2018), Kolumbija (2020) un Kostarika (2021).
No Eiropas Savienības valstīm sarunas par iestāšanos OECD nav sāktas vienīgi ar Kipru.
Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijā ir 38 dalībvalstis:
| |||
| |||
|
|