From Wikipedia, the free encyclopedia
A koreai nevek hagyományosan a keleti névsorrendet követik, vezetéknévből és utónévből állnak. A teljes név koreaiul irum ( ) (이름), szongham ( ) (성함) vagy szongmjong ( ) (성명). A családnév elnevezése szong ( ) (성), az utónévé irum ( ) (이름). Körülbelül 286 hagyományos családnév van használatban Észak és Dél-Koreában, ezek közül a leggyakoribb három a Kim (김), az I ( ) (이) és a Pak ( ) (박), viselőik csaknem a lakosság felét teszik ki. A koreai vezetéknevek többsége egy szótagú, de léteznek két szótagúak is. Az utónév egy, két vagy három szótagú. Régebben az utónév felépítésében nagy szerepet játszott az úgynevezett generációs név (돌림자, tollimdzsa ( )), ami szerint az egy családban egy generációban születettek utónevének első szótagja azonos volt, a második szótag volt az egyénre jellemző (például az énekes testvérpár Kim Dzsunszu ( ) és Kim Dzsunho ( ) nevében a Dzsun ( ) szótag ilyen generációs név). A nők nem veszik fel férjük nevét, a gyermekek azonban az apa vezetéknevét öröklik.
A családneveket Koreában helyi klánok (본관, pongvan ( )) szerint osztják fel és a legtöbb koreai tisztában van azzal, családneve melyik regionális klánhoz tartozik. A Kim családnéven belül például a legnépesebb klán a kimhe ( )i Kimek mintegy négymillió fővel, a második pedig a kjongdzsu ( )i Kim klán 1,7 millió fővel.[1] A 20. század végéig Koreában tilos volt egyazon klánon belül házasodni, mert vérfertőzésnek minősült. A klánok a klánregiszterben, a csokpóban ( ) jegyzik fel a családfát, illetve a klán történetét.[2]
Koreában 2000-ben körülbelül 286 családnév volt használatban,[4] a három leggyakoribb vezetéknév a Kim (김), az I ( ) (이) és a Pak ( ) (박), melyek 2000-ben a lakosság 45%-át tették ki Dél-Koreában.[5] Klánstruktúra él, azaz minden koreai valamely klán (본관, pongvan ( )) tagja, amelyet visszavezetnek egy bizonyos alapító személyhez. Egy vezetéknéven több klán osztozik, akiket alapító székhelyük szerint különböztetnek meg.[6] A legelterjedtebb Kim vezetéknéven több mint 200 klán osztozik, a legnépesebb ezek közül a Kimhe ( ) székhelyű Kim klán (김해김씨, Kimhe ( ) Kim ssi), körülbelül négymillió fővel.[1] A kimhei ( ) Kimek a 2. századbeli Kumgvan Kaja ( ) uralkodójáig, Szuro ( ) királyig vezetik vissza a vérvonalukat, aki az alapító legenda szerint azért lett Kim (김, 金, „arany”), mert a király aranytojásból született.[7] Mivel a klánok hagyományosan azonos vérvonalhoz tartozónak tartják magukat, azonos klánon belül egészen a 20. század végéig tilos volt házasodni, és az idősebbek továbbra is „civilizálatlannak” tartják azt, aki így tesz,[6][8] bár az alkotmánybíróság az ilyen házasságot megtiltó polgári törvénykönyv 809. cikkelyét 1997-ben alkotmányellenesnek minősítette, így azóta Dél-Koreában nincs ilyen jogi megszorítás.[9]
A vérvonal fontossága miatt, mivel a vezetéknevet a szülőktől és az ősöktől öröklik, a koreai nők a házasság után nem veszik fel a férjük vezetéknevét, a gyermekek azonban az apa vezetéknevét kapják. A klánok hagyományosan harmincévente adnak ki családtörténeti regisztert, egyfajta átfogó családfát (족보, csokpo ( )).[10]
A ma használatos családnevek jó részét a kínai konfucianizmusnak köszönhetően vették át Kínából, ezért a koreai családnevek mindegyikéhez tartozik egy handzsa ( ) írásjegy is. A klánnevek Kogurjo ( ) és Pekcse ( ) idejében jelentek meg (Ko ( ), Pek ( ), Sza ( )), előtte az emberekre a törzsi nevükön hivatkoztak. A Silla korszakban ezek száma kibővült, amikor a királyok érdemeik elismeréseképp klánneveket adományoztak bizonyos nemeseknek (például ilyen klánnevek az I ( ), a Cshö ( ), a Szon ( ), a Csong ( ) vagy a Pe ( )). 580 után kínai betelepülőknek köszönhetően még több klán alakult (például Kang, Jo ( ), Om ( ), Csu ( )).[10] A legtöbb családnév egy szótagú, de vannak két szótagú családnevek is, a leggyakoribb 2000-ben a Namgung (남궁) volt, mintegy 18 000 viselővel. A további négy leggyakoribb két szótagú vezetéknév a Hvangbo ( ) (황보), a Csegal ( ) (제갈), a Szagong ( ) (사공) és a Szonu ( ) (선우). A koreai állampolgárokká váló külföldiek is hagyományosan koreai vezetéknevet kapnak.[11]
Észak-Korea vezetéknév-eloszlásának tekintetében nincsenek rendelkezésre álló statisztikai adatok. Az országban ma már nem olyan fontos a klán szerinti hovatartozás, mint Dél-Koreában. A vezetéknevek tekintetében a magánhangzóval kezdődőek gyakran veláris legyintőhanggal (ㄹ, r) kezdődnek, például Ri (리) és Rim (림) a Dél-Koreában szokásos I ( ) (이) és Im ( ) (임) helyett.[11]
A 2015-ös népszámlálás során kiderült, hogy 15 év alatt megsokszorozódott a vezetéknevek száma Dél-Koreában, mintegy 4800 új vezetéknév született ez idő alatt, az állampolgárságot nyert külföldiek miatt, akik hangul ( )osítják a vezetéknevüket. 2015-ben összesen 5582 vezetéknevet írtak össze, ezek 73%-ához nem társul handzsa ( ) írásjegy. 2015-ben továbbra is a Kim, az I ( ) és a Pak ( ) volt a leggyakoribb vezetéknév, a lakosság 44,6%-át tették ki. A további leggyakoribb vezetéknevek továbbra is a Cshö ( ), Csong ( ), Kang ( ), Cso ( ), Jun ( ), Csang ( ) és az Im voltak,[12] akárcsak a 2000-es népszámláláskor.
Vezetéknév | Hangul | Handzsa | Lélekszám* (2000)[5] | Lélekszám** (2015)[13] |
---|---|---|---|---|
Kim | 김 | 金 | 9 925 949 | 10 689 959 |
I ( ) | 이 | 李 | 6 794 637 | 7 306 828 |
Pak ( ) | 박 | 朴 | 3 895 121 | 4 192 074 |
Cshö ( ) | 최 | 崔 | 2 169 704 | 2 333 927 |
Csong ( ) | 정 | 鄭 | 2 010 117 | 2 395 682 |
Kang ( ) | 강 | 姜 | 1 044 386 | 1 268 472 |
Cso ( ) | 조 | 趙 | 984 913 | 1 453 827 |
Jun ( ) | 윤 | 尹 | 948 600 | 1 020 547 |
Csang ( ) | 장 | 張 | 919 339 | 1 014 229 |
Im | 임 | 林 | 762 767 | 1 015 182 |
* A leggyakoribb handzsa írásjegy alapján. A többi handzsát is beleszámítva a sorrend módosulhat. ** Több handzsa alapján.
A koreai utónevek többsége, akárcsak a vezetéknevek, kínai írásjegyek koreai kiejtésére épül, emiatt minden névnek van mögöttes, a hangul ( )ból ki nem olvasható jelentése. A koreai hagyományok szerint a név meghatározó az ember életében, ezért fontosnak tartják, hogy szépen csengő, pozitív jelentésű neveket adjanak a gyermekeknek. Tradicionálisan ma is működnek úgynevezett névjósok, akik a gyermek születési dátuma, illetve a hagyományos öt elem és a jin-jang elméletek figyelembe vételével neveket javasolnak a szülőknek. Ugyancsak hagyomány, hogy a család egy idősebb, műveltebb tagja választ nevet az újszülöttnek. Koreában nem szokás, hogy a gyermek a szülő vagy valamelyik rokon utónevét kapja.[14] A kétszótagú utónevek jellegzetessége az úgynevezett „generációs név”, a tollimdzsa ( ) (돌림자) vagy hangnjoldzsa ( ) (항렬자), amely az azonos generációban egy (bővebb) családon belül született gyermekek nevében azonos szótagot jelent. A tollimdzsa ( ) pozíciója generációnként felcserélődik.[15]
A 21. században a szülők sokkal inkább preferálják az úgynevezett „semleges”, azaz uniszex szótagokat a nevek összeállításakor, mint a kifejezetten maszkulin vagy feminin szótagokat, ami korábban a gyakorlat volt. Ugyancsak elterjedt lett a kellemes hangzású, könnyen kiejthető nevek használata, amihez a globalizáció is hozzájárult, mivel külföldön sok koreai nevet nehézkesnek találnak leírni és kiejteni. Emiatt úgymond „angolos” stílusú nevek is megjelentek, mint a Dzsein ( ) (제인) vagy a Judzsin ( ) (유진), amelyekhez azonban így is társítható handzsa írásjegy.[16][14] A választható handzsa írásjegyek listája hivatalos dokumentum Dél-Koreában, a legfelsőbb bíróság döntött róla 1991-ben, ekkor 2854 írásjegyet jelöltek meg utónévben elfogadhatóként,[17] a listát azóta 5151-re bővítették.[18]
A handzsával rendelkező nevek mellett azonban egyre népszerűbbek az úgynevezett „tiszta koreai” nevek, azaz a csak hangullal leírhatóak. Ilyen például a Hanul ( ) (하늘, „égbolt”), Iszul ( ) (이슬, „harmat”) vagy az Odzsin ( ) (어진, „nagylelkű és bölcs szívű”),[14] de koreai hírességek is vannak, akiknek ilyen, handzsával nem rendelkező nevet adtak, például a focista Jun Bitkaram ( ) (윤빛가람), akinek utóneve azt jelenti „fények folyója”.[19]
A 21. században már elavultnak számítanak egyes nevek, például a japán megszállás idején vették át a nőinév-képző csa ( ) (자) szótagot, ami a japánban a ko-nak felel meg (子).[20]
Koreában szövevényes udvariassági rendszer él. Ennek megfelelően a nevekkel kapcsolatosan is számos szabály, szokás létezik. Utónevén szólítani általában csak a beszélőnél fiatalabb személyt, vagy igen közeli rokont, barátot lehet, leginkább akkor, ha idegen vagy idősebb személy nem tartózkodik a közelben. A beszélővel egykorú felnőtt általános megszólítása a -ssi (씨) végződéssel történik, amit vagy a teljes név, vagy az utónév után tesznek (például: 김복동씨, Kim Boktong-ssi ( )). Gyakori, hogy amennyiben a beszélő számára ismert a megszólított személy foglalkozása, a titulusával együtt szólítja meg, például Kim doktor úr (김 박사님, Kim pakszanim ( )), Pak ( ) igazgató úr (박 사장님, Pak szadzsangnim ( )). A nőket a férjük nevével szólítják meg: Kim úr felesége (김선생님 부인, Kim szonszengnim puin ( )). A koreai kultúrában létezik teknonímia is, azaz a szülőket gyakran hívják a gyermekük nevén: Poktong ( ) édesanyja (복동이 어머니 Poktongi omoni ( )). Az egyes szám második személyű személyes névmás (te) használata korlátozott a koreaiban, a tangsin ( ) (당신) vagy no ( ) (너) csak bizonyos szituációkban, a beszélőnél fiatalabb vagy egyenrangú, közeli személy esetén megengedett. Gyakran használják inkább a személy nevét, foglalkozását, rokonsági fokát (아버지, abodzsi ( ), „édesapám”; 누나, nuna, „nővérem”) megszólításként. A modern Koreában elterjedt a -nim (님) udvariassági partikula használata nem csak titulusok (선생님, szonszengnim ( ), „uram”; illetve „tanár úr/nő”), hanem teljes név után is (이민호님, I Minho ( )-nim), valószínűleg az internet hatására, ahol az anonim becenevek mögött rejtőző személyek korát, foglalkozását nem lehet tudni, mégis muszáj valahogyan udvariasan megszólítani őket.[21][22][23][24]
A hangul ( ) latin betűs átírására több rendszer is létezik, a legnépszerűbb a McCune–Reischauer-átírás,[25] melyet 2000-ben Dél-Koreában felváltott egy átdolgozott változat, amelyet A Koreai Nyelv Nemzeti Akadémiája dolgozott ki.[26] A magyar átírási rendszer alapja a Keleti nevek magyar helyesírása című akadémiai kiadvány.[27] Az angol átírási rendszerek sokfélesége és történelme miatt egy-egy névnek számos átírt variációja alakult ki, például az 이 angol nyelvű szövegekben előfordulhat Lee, Rhee, Yi vagy akár Ee alakokban is.[28] A magyar betűkészletre való átírás során meg kell tartani a vezetéknév–utónév formát, a kéttagú család- és utóneveket egybe kell írni, nem kötőjellel (például Kim Dzsedzsung és nem Kim Dzse-dzsung). A személyneveket azonban egy szóként kell kezelni a hasonulási és átírási szabályok tekintetében.[27]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.