From Wikipedia, the free encyclopedia
A kelet-ázsiai jógácsára (kínai: 唯識宗, pinjin: vej-si-cung, japán: juisiki-sú, „csak-tudat iskola”; vagy kínai: 法相宗, pinjin: fa-hsziang-cung, japán: hosszó-sú, „dharma jellegzetesség iskola”) azokra a kelet-ázsiai buddhista hagyományokra vonatkozik, amelyek az indiai jógácsára filozófiai iskolát képviselik.
Ahogy a jógácsára iskola, a fa-sziang iskola is azt tanítja, hogy a valóság értelmezése a tudatunkból származik, nem az empirikus tapasztalásainkból. A tudat eltorzítja a valóságot és valóságként vetíti ki.[1] A tudat felosztható nyolcfajta tudatosságra, és a tudásnak négy aspektusa létezik, amelyek alapján a valóságot látjuk.
Az indiai jógácsára szövegek fordításai az 5. század elején jelentek meg Kínában.[2] Ezek közé tartozott Gunabhadra Lankávatára-szúra fordítása négy kötetben, amely a csan buddhizmus korai időszakában is fontos műnek számított.
A 6. században az indiai Paramártha fáradságos munkával terjesztette Kínában a jógácsára tanításokat. A fordításai közé tartozik a Szandhinirmocsana-szútra, a Madhjántavibhága-káriká, a Trimsiká-vidzsnyaptimátratá és a Mahájána-szamgraha.[3] Paramártha is széles körben terjesztette a csak-tudat tanait, és Kína déli részén jelentős számú követőt sikerült toboroznia.[4] Világi és egyházi emberek is elzarándokoltak hozzá messzi földekről, hogy meghallgassák tanításait, elsősorban a Mahájána-szamgrahával kapcsolatban.[4]
Hiába voltak elérhetőek a jógácsára tanítások, az emberek többsége Hszüan-cangra úgy tekintett, mint a kelet-ázsiai jógácsára legjelentősebb alapítójára. Hszüan-cang 33 évesen utazott Indiába, hogy a buddhizmust tanulmányozza, és kínai nyelvű fordításokat készítsen a legfontosabb művekről.[5] Az utazása később legendává vált és ókori kínai regények is születtek belőle, mint például a Nyugati utazás, amely a kelet-ázsiai pop kultúra fontos részévé vált a kínai operától kezdve a japán televízióig. Hszüan-cang az Indiában töltött tíz év alatt különböző buddhista mesterektől tanult és sokat utazott.[5] Tanítói közé tartozott Sílabhadra, Nálandai egyetem apátja, aki akkor volt 106 éves.[6] Hszüan-cang jógácsára filozófiát tanult Sílabhadrától éveken át. Hszüan-cang egy megrakott szekér buddhista szöveggel tért haza Kínába. A szövegek között fontos jógácsára művek is voltak, mint például a Jógácsárabhúmi-sásztra.[7] Összesen 657 buddhista szöveget szerzett be Indiából.[5] A szövegek kínai nyelvű fordításaihoz állami támogatást is kapott, amelyből egy egész fordító csapatot állított fel.
A kelet-ázsiai jógácsára jelentős műve lett Hszüan-cang értekezése a Cseng Vej-si Lun (Diskurzus a csak-tudat megalapításáról).[8] A mű fő témája Vaszubandhu műve, a Trimsiká-vidzsnyaptimátratá (Harminc vers a csak-tudatról). Hszüan-cang szintén szorgalmazta a Maitréja bódhiszattvával kapcsolatos meditációkat. Tanítványa, Kuj-csi több fontos szövegmagyarázatot írt a jógácsára szövegekhez és tovább erősítette az irányzatot Kínában. Később őt tekintették az iskola első igaz pátriárkájának.[9]
A kínai jógácsára ereje idővel legyengült más kínai buddhista hagyományok előtérbe kerülésével, mint a tientaj, a hua-jen, a kínai csan és a Tiszta Föld buddhizmus. Ettől függetlenül, a hatása továbbra is jelen volt, ugyanis a kínai buddhistáknak a jógácsára fordításaira, kommentárjaira és koncepcióira kellett hagyatkozniuk, így a jógácsára beszivárgott ezekbe a hagyományokba is.[7] A jógácsára tanítások népszerűek maradtak a kínai buddhizmusban, beleértve Maitréja tiszteletét, és a Tusita mennyországból adott tanításait.[10] A 20. század elején Jang Ven-huj és Ou-jang Csian (歐陽漸) (1871–1943) terjesztette Kínában a buddhizmust, és megnövekedett az érdeklődés a jógácsára, a szan-lun és a hua-jen iránt.[11][12]
A csak-tudat tanítások pobszank néven váltak ismertté Koreában. Ezen tanítások legismertebb koreai alakja Voncsuk volt, aki Hszüan-cang tanítványa volt. Voncsukot nagyra tartják a tibeti buddhizmus tudósai a for his Commentary on the Szamdhinirmocsana-sútrához fűzött szövegmagyarázatai miatt. Kínai tartózkodása során Voncsuk tanítványa lett a koreai születésű Tocsung (道證), aki 692-ben utazott Sillába és Voncsuk tanításait hirdette.
Koreában a pobszank tanítások nem maradtak fenn önálló iskolaként. Kínához hasonlóan beolvadtak más iskolák tanításaiba.[7]
A csak-tudat tanítások hosszó néven váltak ismertté Japánban. Az egyik legjelentősebb alapító Kuj-csi volt.[13] Annak ellenére, hogy a mai napig létezik egy kis számú hosszó szekta Japánban, a jelentősége jelentősen lecsökkent az ekajána buddhista iskolák felemelkedésével.[7]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.