אבות טיפוס של רכב חשמלי בטעינה במרכז המבקרים של חברת בטר פלייס בפי גלילותתקריב עמדת טעינה שהוקמה בישראלרנו פלואנס Z.E חשמלית של בטר פלייסתחנת החלפת מצברים בצומת דבירהעמדת טעינה בחניון ציבוריתחנה להחלפת סוללות בטר פלייס בקצרין מועמדת להשכרה לאחר שנסגרה
את החברה הקים יזם ההיי-טק שי אגסי, ששימש כמנכ"ל בטר פלייס העולמית עד חודש אוקטובר 2012, יחד עם עידן עופר, יו"ר החברה לישראל, אשר כיהן כיו"ר בטר פלייס. מנכ"ל בטר פלייס ישראל היה האלוף בדימוס משה קפלינסקי, והוא התפטר בנובמבר 2012.
החברה הייתה פעילה במספר מדינות בעולם עד שקרסה ב-2013 לאחר שהמשקיעה הראשית, החברה לישראל, הודיעה כי לא תזרים יותר כספים לחברה. לאחר מכן החברה נמכרה בסכום שהיווה 1.5% בלבד מסכום ההשקעה בחברה.[2]
בטר פלייס הייתה חברה להקמת תשתית תפעולית לטעינת מכוניות חשמליות ומתן שירותי דרך בפרישה רחבה. תחומי הפעילות של החברה היו:
שיווק מכוניות חשמליות שיוצרו על ידי יצרני רכב שהותאמו במיוחד לתשתית החברה (חברת רנו הייתה יצרנית הרכב היחידה שייצרה מכוניות חשמליות מותאמות)
התקנה של עמדות טעינה במקומות החניה הפרטיים של לקוחותיה.
התקנה של עמדות טעינה בחניונים, מרכזי בילוי, אזורי תעסוקה ועוד. ב-2013, היו פרושות כ-1800 עמדות טעינה ברחבי ישראל.
הקמת מרכזי החלפה מהירה אוטומטית של סוללות בפרישה ארצית. התחנות שקולות לתחנות התדלוק ונועדו להגדיל את טווח הנסיעה מעבר לטווח של סוללה יחידה.
שיתוף פעולה עם ממשלים מקומיים כדי לעודד תמריצים ורגולציה שמעודדת מכוניות חשמליות.
בנובמבר 2007 גייסה החברה הון ראשוני של 200 מיליון דולר, והחלה במגעים עם יצרניות כלי רכב, שהביעו עניין בפרויקט. החברה החלה את פעילותה בישראל בסוף 2007, והודיעה כי בכוונתה לפרוס מערך של 500,000 נקודות טעינה עבור כלי רכב חשמליים בחניונים בכל הארץ, כמו גם תחנות להחלפה מהירה לסוללות טעונות בנסיעות ארוכות.
בדצמבר 2007 הצטרף לחברה אפרים ווסרפוגל- יהודי שעלה ארצה, מראשי רנו בעבר. הוא היה בין תומכי הפרויקט, אך בשנת 2008 עזב את בטר פלייס.
ב-21 בינואר 2008 חתמה החברה על מזכר הבנות עם קבוצת רנו-ניסאן על שיתוף פעולה ביניהן. בטר פלייס תפרוס את התשתית ההיקפית ורנו-ניסאן תייצר את המכוניות, אשר תצוידנה בסוללות ליתיום מתקדמות שיוצרו בשיתוף פעולה בין חברת ניסאן וחברת NEC היפנית. נטען כי רמות הביצועים בנהיגה במכוניות אלה יהיו דומות לאלה של מכוניות עם מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר.[3] בביקורו בארץ בינואר 2008, ציין מנכ"ל רנו-ניסן, קרלוס גוהן, כי החברות עשויות להתחיל בייצור המוני של מכוניות חשמליות החל משנת 2011.
באפריל 2008 פרסמו אנליסטים של דויטשה בנק תחזית שלפיה חברת בטר פלייס עשויה לכפות ארגון מחדש של תעשיית הרכב, מן המסד לטפחות, וכי היא בעלת "פוטנציאל לדחוק הצידה את השימוש במנוע הבנזין".[5]
במאי 2009 הציגה החברה את תחנת החלפת הסוללות הראשונה מסוגה בעולם. המערכת הוצגה בעיר יוקוהמה שביפן, וכללה רכב חשמלי המצויד בסוללות מתחלפות ומתקן המסוגל להחליף את הסוללות בתהליך שאורך כדקה. הרכב ומתקן ההחלפה שהוצגו ביפן פותחו בישראל על ידי המהנדס הראשי של החברה, יואב היכל.
בינואר 2010 הודיעה החברה על גיוס נוסף של 350 מיליון דולר מבנקים עולמיים HSBC, Morgan Stanely ו-Lazzard.
בפברואר 2010, חנכה מרכז תצוגה והדרכה במתחם פי גלילות ליד רמת השרון.[6]
באפריל 2010 הציגה החברה מיזם הכולל תחנת החלפת סוללות וצי של מוניות חשמליות. הפרויקט, שמומן בחלקו על ידי ממשלת יפן, הודגם ברחובות העיר טוקיו והתבסס על טכנולוגיה ישראלית שפותחה במרכז המחקר והפיתוח של החברה הממוקם בישראל.
ב-15 במאי 2011 פרסמה בטר פלייס את המחירון של רנו פלואנס החשמלית (המכונית החשמלית שבטר פלייס תמכור בישראל), ואת מחירי וסוגי חבילות המנוי שמציעה בטר פלייס ללקוחות שלה.
ב-22 בדצמבר 2011 נערך מפגש לראשוני רוכשי המכוניות שבו נחשפו פרטי השיווק, נתוני מבחני הבטיחות ונתונים טכניים. נחשף כי עשרות מכוניות חשמליות נעות בישראל על ידי עובדי החברה וכי מסירות ראשונות לרוכשים פרטיים יבוצעו באפריל 2012.
ב-22 בינואר 2012 נמסרו 100 מכוניות ראשונות לעובדי החברה כרכב אישי צמוד.
במאי 2012 נמסרו מכוניות ראשונות לרוכשים פרטיים וגדל מספר המכוניות הנעות בישראל לכ-200.
ב־2 באוקטובר 2012 הודח שי אגסי (מייסד בטר פלייס) מתפקידו כמנכ"ל החברה העולמית, והוחלף באוון ת'ורנלי.
בצרפת חברת EDF בשיתוף טויוטה בונה נקודות הטענה למכוניות היברידיות בדרכים מרכזיות, ברחובות ובמגרשי חניה. שיתוף פעולה נוסף של EDF עם חברת Electromotive מתמקד בהתקנת נקודות הטענה בלונדון ובמקומות נוספים בבריטניה.
העתקת הפתרון על ידי טסלה
ב-20 ביוני 2013, חודש לאחר שמונה מפרק ל"בטר פלייס", העתיקה חברת הרכב החשמלית טסלה את הרעיון של "בטר פלייס" והשיקה תחנת החלפה מהירה לסוללות עבור הרכבים שלה.[10] שבועיים קודם להשקה הרשמית, הציגה טסלה את הפתרון שלה באירוע לקהל הרחב, בו הוקרן סרטון הכולל הדמיה של החלפה במערך הסוללות של טסלה מודל S בתוך דקה וחצי.[11] שנתיים אחר כך זנחה טסלה את רעיון החלפת הסוללות. הטענה הרשמית הייתה שאין לרעיון ביקוש, אולם בפועל ההחלפה שהציגה החברה באירוע ההשקה לא פעלה בפועל, אלא הייתה הדגמה של מודל. והחברה מעולם לא הקימה רשת של תחנות החלפה (אלא רק תחנת הדגמה אחת בקליפורניה).[12][13][14]
על פעילות החברה הועברו מאז היווסדה ביקורות חיוביות ושליליות של שחקנים בשוק הרכב, שחקנים בשוק האנרגיה ושל הציבור הרחב.
ככלל, קיימת תמיכה ציבורית בחברה, בשל הטכנולוגיה "הירוקה" בה נעשה שימוש (ביחס לרכב מונע דלק), השפעתה להקטנת התלות בדלק נוזלי מיובא והיות החברה הראשונה להציע כלי רכב חשמליים במדינת ישראל.
עם זאת נטען כי:
מאפייני התפעול והרגולציה שנקבעו בישראל עלולים לבסס (ואולי אף נועדו לבסס) את חברת בטר-פלייס כמונופול בשוק הרכב החשמלי במדינה.
השיטה שבה יש ספק טעינה שרק לו יש רישוי להטעין מכונית חשמלית לא נהוגה בעולם הרחב, שבו ניתן ברוב המקומות לטעון מכונית חשמלית בכל מקום שהדבר מתאפשר כולל הבית.[15][16]
השיטה של החלפת סוללות ברכב חשמלי לא נהוגה בעולם ולא נתמכת על ידי אף יצרנית מכוניות אחרת חוץ מרנו, וכובלת את המשתמשים במכוניות חשמליות לחברת בטר פלייס, יש הסוברים כי יש להעדיף פתרונות אחרים כמו עמדות טעינה מהירות בעוצמת זרם גבוה.
שיווק המכוניות כרוך ברכישת חבילת שירות יקרה יחסית (בין 980 לבין -2,100 שקלים לחודש בהתאם לנסועה) למתן שירותי טעינה והחלפת סוללות בפריסה ארצית,[17] מחיר הרכב והן מחירי החבילות משקפות חיסכון קטן בעלויות המשתנות לעומת כלי רכב רגילים, בעוד שטעינה חשמלית אמורה להיות זולה באופן משמעותי מתדלוק בבנזין.[16]
לאחר שהחברה נמכרה מחדש בשנת 2013 ושמה שונה ל-'בטר פלייס דרייברז', התלוננו לקוחות בחודש אוקטובר אותה שנה כי החברה הגבילה משמעותית את מהירות טעינת סוללות הרכב. החברה מצידה גרסה כי מהלך זה נעשה בתגובה להתחמקות לקוחות מתשלומים חודשיים מזה כמה חודשים.[18]
גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "חלום שנגמרה לו הסוללה", עמ' 350–355