אונס בדוי
מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
אונס בדוי הוא תלונת שווא מכוונת ובה האשמה באונס שלא התרחש. שכיחות מקרים אלה משתנה ממדינה למדינה. על פי מחקרים שונים, שיעור המקרים של אונס בדוי מתוך התלונות שהוגשו הוא 1.5% בדנמרק, 8% בארצות הברית ו-10% בקנדה.
קשה מאוד להעריך את השכיחות של האשמות שווא באונס. תיקי אונס נסגרים ממספר סיבות ומקרה של האשמת שווא או עדות שקר הוא רק אחד מהמקרים הללו.
דו"ח סטטיסטי של ה-FBI משנת 1996 העריך את מספר האשמות השווא באונס בכ-8%. הערכה זו נחשבת לשגויה, בגלל השימוש בקריטריונים שנחשבים כיום למופרכים, כמו:
באוסטרליה נערכה בדיקה של 850 תלונות על אונס שהוגשו בשנים 2000 עד 2003, ונמצא כי 2.1% מהתלונות היו תלונות שווא[1].
מחקר של משרד הפנים הבריטי משנת 2005 בדק 2,643 תלונות על אלימות מינית, שמתוכן המשטרה סיווגה כ-8% כתלונות שווא. המחקר מצא שהסיווג של המשטרה לקוי ולא תואם את הקריטריונים הרשמיים לסיווג תלונה ככוזבת. אם מיישמים את ההנחיות הרשמיות לסיווג תלונה ככוזבת, מסתבר שרק 3% מהתלונות היו תלונות שווא[2]. בדו"ח נאמר: "ראיונות עם שוטרים ועם מתלוננות מגלים שקיימת תרבות של חשד בתוך המשטרה, אפילו בקרב אלה שנחשבים למומחים בחקירת מקרי אונס. דרכי החקירה נוטות לייחס למתלוננות חשד לאונס בדוי לעיתים קרובות, במקום לקיים חקירה זהירה עם דגש על איסוף ראיות."
בשנת 2012 פורסם דו"ח של משרד המשפטים בממלכה המאוחדת שסקר תביעות האונס שהוגשו בשנים 2011–2012 ומצא כי 35 (0.6%) מתוך 5,651 התלונות שהוגשו היו על אונס בדוי[3]. מחברי הדו"ח ציינו: "העובדה שמישהי לא הגישה תלונה או חזרה בה, היא לא כשלעצמה הוכחה שהאונס היה בדוי." הדו"ח מצא שרוב האשמות השווא במקרים של אונס או אלימות במשפחה הגיעו מאנשים פגיעים, בדרך כלל בגילאי 21 ומטה, ולעיתים קרובות בעלי בעיות נפשיות. בחלק מהמקרים האדם שהתלונן תלונת שווא אכן היה קורבן להתעללות, גם אם לא זו שעליה דיווח. הדו"ח הדגיש שמקרים של האשמות שווא באונס הן דבר נדיר.
על פי נתוני פרקליטות המדינה, 9% ומטה מהתלונות בישראל הן תלונות שווא. בשנים 2011–2013 נפתחו 255 תיקי חקירה בגין תלונה כוזבת על עבירות מין או עבירות אלימות במשפחה, ומתוכם רק ב-23 מקרים הוגש כתב אישום, וחלקם הסתיים בזיכוי[4].
בשנת 2006 פורסם מחקר של פיליפ רומני בכתב העת למשפטים בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', שסקר מספר מחקרים קודמים שנעשו בנושא זה. במחקר הובאו שתי מסקנות:
מספר | דיווחים כוזבים שיעור (%) | |
---|---|---|
תיילייד ותומסון (1986) | 1 מתוך 56 4 מתוך 39 |
1.5% (מינימום) 10% (לכל היותר) |
מחלק אונס בניו יורק (1974) | לא מפורט | 2% |
הרש וסלקין (1974) | 10 מתוך 545 | 2% |
קלי ואחרים (2005) | 67 מתוך 2,643 | 3% האשמות שווא "אפשריות" ו"סבירות") 22% (נרשמו על ידי המשטרה כ"לא-פשע") |
גייס (1978) | לא מפורט | 3-31% (הערכות שניתנו על ידי המשטרה מנתחים) |
סמית' (1989) | 17 מתוך 447 | 3.8% |
משרד המשפטים של ארצות הברית (1997) | לא מפורט | 8% |
קלארק ולואיס (1977) | 12 מתוך 116 | 10.3% |
הריס וגרייס (1999) | 53 מתוך 483 123 מתוך 483 |
10.9% (האשמות "שווא/זדון") 25% (נרשמו על ידי המשטרה כ"לא-פשע") |
ליאה ואחרים (2003) | 42 מתוך 379 | 11% |
HMCPSI/HMIC (2002) | 164 מתוך 1,379 | 11.8% |
מק'קאהיל ואחרים (1979) | 218 מתוך 1,198 | 18.2% |
מחקר משטרת פילדלפיה (1968) | 74 מתוך 370 | 20% |
צ'יימברס ומילר (1983) | 44 מתוך 196 | 22.4% |
גרייס ואחרים (1992) | 80 מתוך 335 | 24% |
ג'ורדן (2004) | 68 מתוך 164 62 מתוך 164 |
41% ("שווא", טוען) 38% (אובחן על ידי המשטרה כ"אולי נכון/אולי שווא") |
קנין (1994) | 45 מתוך 109 | 41% |
גרגורי ליס (1996) | 49 מתוך 109 | 45% |
מקלין (1979) | 16 מתוך 34 | 47% |
סטיוארט (1981) | 16 מתוך 18 | 90% |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.