australialainen autourheilija From Wikipedia, the free encyclopedia
John Arthur ”Jack” Brabham (2. huhtikuuta 1926 Hurstville, Uusi Etelä-Wales, Australia – 19. toukokuuta 2014[1][2]) oli australialainen autourheilun Formula 1 -luokan kolminkertainen maailmanmestari, vuosilta 1959, 1960 ja 1966.[3][4][5]
Jack Brabham | |
---|---|
![]() Jack Brabham vuonna 1966. |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 2. huhtikuuta 1926 Hurstville, Uusi Etelä-Wales, Australia |
Kuollut | 19. toukokuuta 2014 (88 vuotta) |
Kansalaisuus |
![]() |
Formula 1 -ura | |
Aktiivivuodet | 1955 – 1970 |
Talli(t) |
Cooper (1955, 1957–1961) Brabham (1956, 1962–1970) RWRT (1957) |
Kilpailuja | 126 |
Maailmanmestaruuksia | 3 (1959, 1960, 1966) |
Voittoja | 14 |
Palkintosijoja | 31 |
Paalupaikkoja | 13 |
Nopeimpia kierroksia | 12 |
MM-pisteitä | 253 (261) |
Ensimmäinen kilpailu | Britannian Grand Prix 1955 |
Ensimmäinen voitto | Monacon Grand Prix 1959 |
Viimeinen voitto | Etelä-Afrikan Grand Prix 1970 |
Viimeinen kilpailu | Meksikon Grand Prix 1970 |
Jack Brabham hallitsi erilaisten työkoneiden käytön jo pienestä pitäen auttaessaan vihannesviljelijän ammattia harjoittanutta isäänsä peltotöissä.[3] Toisen maailmansodan aikana hän palveli ilmavoimissa, ja sodan jälkeen hän työskenteli autokorjaamoyrittäjänä.[5] Sen ohessa hän kilpaili pienissä luokissa ajamalla muun muassa lika- ja saviratakilpailuja (engl. dirt racing) sekä hillclimb-autokilpailuja, joissa voitti mestaruuksia.[4][5][6] Hän tutustui kilpa-autouransa varhaisten vaiheiden aikana mekaanikko Ron Tauranacin kanssa.[4][5]
Brabhamin kilpa-ajajan kokemus kasvoi, kun hän aloitti yhteistyön Cooperin tehdastallin kanssa ja ajoi ensimmäisen Formula 1 -kilpailunsa tallin valmistamalla autolla Britannian osakilpailussa vuonna 1955. Brabrhamin kilpailu päättyi keskeytykseen.[4][5][7] Myös seuraavan vuoden Britannian kilpailu päättyi keskeytykseen Maseratin autolla.[8] Kausi 1956 oli jälleen yhden kilpailun mittainen F1-sarjassa, koska Brabhamin kiinnostus suuntautui urheiluautoihin ja Formula 2 -sarjaan. Hän voitti Stirling Mossin kanssa vuoden 1958 Nürburgringin 1000 kilometrin ajon sekä F2-mestaruudet Britannian (1958) ja Ranskan (1964) sarjoissa.[5] Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1957 Brabham sijoittui Cooperillaan S1100-luokkansa kolmanneksi (kokonaistuloksissa 15. sijalle), mutta vuosien 1958 ja 1970 kilpailut Aston Martinin ja Matran autoilla päättyivät keskeytyksiin.[9][10][11]
Kausi 1959 oli Brabhamin ensimmäinen kokonainen F1-sarjassa. Hän otti sen aikana Monacon katuradalla uransa ensimmäisen voiton ja voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Coventry Climax -moottorilla varustetulla Cooperilla.[12][13] Seuraavana vuonna Brabham uusi mestaruutensa ja voitti muun muassa viisi peräkkäistä osakilpailua.[14]
Brabham perusti vuonna 1961 Ron Tauranacin kanssa Brabham-tallin, jonka ensiesiintyminen tapahtui F1-sarjassa kaudella 1962.[5][15] Hänen tallinsa ei kuitenkaan menestynyt uudessa 1500 kuutiosenttimetrin Formula 1:ssä. Ainoan voiton tallille toi Dan Gurney vuoden 1964 Ranskan osakilpailussa.[16] Vuonna 1966 alettiin ajaa 3000-kuutioisilla formuloilla, ja Brabham Repcon moottorilla varustetulla Brabham-autolla voitti kolmannen mestaruutensa. Brabham on ainoa, joka on pystynyt voittamaan F1-mestaruuden omaa nimeään kantavalla omavalmisteisella autolla.[3][17] Seuraavana vuonna mestaruus meni hänen tallitoverilleen Denny Hulmelle.[15]
Indianapolis 500 -kilpailuun Brabham oli osallistunut jo vuonna 1961 Cooperin valmistamalla autolla sijoittuen kilpailussa yhdeksänneksi, mutta uusintayritykset omavalmisteisella autolla päättyivät heikkoihin tuloksiin.[5][18]
Kaudella 1969 Brabham kärsi loukkaantumisista. Hän oli lopettamassa jo uraansa, mutta talliin ei ollut tarjolla huippukuljettajia, minkä vuoksi hän jatkoi vielä vuoden.[4] Hän voitti kauden avauskilpailun Etelä-Afrikassa, mutta uran viimeinen F1-osakilpailu Meksikossa päättyi moottoririkon aiheuttamaan keskeytykseen.[19][20]
Eläkkeelle siirryttyään Brabham vetäytyi autourheilusta kokonaan, myi osuutensa tallista Tauranacille ja palasi Australiaan hoitamaan maatilaa sekä ylläpitämään moottorialan liiketoimintaa.[4][5] Myöhemmin 1970-luvulla tallin johtotehtävät otti hoidettavakseen Bernie Ecclestone.[15][21] Brabham aateloitiin vuonna 1979.[5]
Brabhamin kaikki pojat, Geoff, Gary ja David, ovat myös ajaneet kilpaa.[22][23][24] Brabhamin lapsenlapset Matthew ja Sam ovat kilpa-ajajia.[25][26]
Väri | Tulos |
---|---|
Kulta | Voittaja |
Hopea | Toinen sija |
Pronssi | Kolmas sija |
Vihreä | Pistesijoitus |
Sininen | Maaliin pistesijojen ulkopuolella |
Ei sijoittunut (NC) | |
Violetti | Keskeytti (Kesk.) |
Punainen | Karsiutui (DNQ) |
Esikarsiutui (DNPQ) | |
Musta | Hylättiin (DSQ) |
Valkoinen | Ei startannut (DNS) |
Vaaleansininen | Vain harjoituksissa (PO) |
Perjantain testikuljettaja (TD) | |
Tyhjä | Kilpailu peruttiin (C) |
Ei harjoituksissa (DNP) | |
Loukkaantunut tai sairas (Louk.) | |
Kilpailukiellossa (EX) | |
Ei saapunut (DNA) | |
Vetäytyi (WD) | |
Lihavoitu | Paalupaikka |
Kursivoitu | Nopein kierros |
† – keskeytys ajoi yli 90 % kilpailupituudesta ja sai tuloksen. | |
Yläindeksi numero – Pistesijoitus sprinttikilpailussa Power Stage -erikoiskokeella. | |
* – Fanboost | |
G – Nopein aika-ajon lohkovaiheessa |