Jan Sokol (18. dubna 1936 Praha – 16. února 2021[1][2] Praha) byl český filozof, disident, překladatel filosofických textů, vysokoškolský pedagog, publicista a politik. Byl poslancem Federálního shromáždění v letech 1990–1992, ministrem školství, mládeže a tělovýchovy ve vládě Josefa Tošovského v roce 1998 a posledním protikandidátem Václava Klause ve volbách prezidenta České republiky v únoru 2003.
Stručná fakta 4. ministr školství, mládeže a tělovýchovy ČR, Předseda vlády ...
prof. PhDr. Jan Sokol, Ph.D., CSc. |
---|
![Thumb](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Jan_Sokol.jpg/225px-Jan_Sokol.jpg) Jan Sokol (5. listopadu 2007) |
|
4. ministr školství, mládeže a tělovýchovy ČR |
---|
Ve funkci: 2. ledna 1998 – 22. července 1998 |
Předseda vlády | Josef Tošovský |
---|
Předchůdce | Jiří Gruša |
---|
Nástupce | Eduard Zeman |
---|
|
|
Poslanec Federálního shromáždění (SN) |
---|
Ve funkci: 7. června 1990 – 4. června 1992 |
|
|
1. děkan Fakulty humanitních studií UK |
---|
Ve funkci: 1. srpna 2000 – 31. května 2007 |
Předchůdce | úřad vznikl |
---|
Nástupce | Ladislav Benyovszky |
---|
|
|
Stranická příslušnost |
---|
Členství | OF (1989–1991) OH (1991–1992) |
---|
Nestraník |
do Senátu | za KDU-ČSL (1996) |
---|
v české vládě | nezávislý (1998) |
---|
na prezidenta | nezávislý (2003) |
---|
|
|
Narození | 18. dubna 1936 Praha Československo Československo |
---|
Úmrtí | 16. února 2021 (ve věku 84 let) Praha Česko Česko |
---|
Místo pohřbení | Břevnovský hřbitov (24. června 2021) |
---|
Národnost | česká |
---|
Choť | Františka Sokolová roz. Patočková (1937–2024) |
---|
Rodiče | Jan Sokol a Jiřina Sokolová |
---|
Příbuzní | Jan Patočka (tchán) František Nušl (děd) Jan Nušl (strýc) Václav Sokol (bratr) František Nušl (strýc) |
---|
Alma mater | Matematicko-fyzikální fakulta Univerzity Karlovy |
---|
Profese | politik, filozof, pedagog, překladatel, vysokoškolský učitel, novinář, wikipedista, historik, děkan, spisovatel a publicista |
---|
Náboženství | římskokatolická církev |
---|
Ocenění | Řád čestné legie IV. třídy (2008) Cena Přístav (2008) Řád T.G.M. I. třídy (2023) |
---|
Webová stránka | jansokol.cz |
---|
Commons | Jan Sokol |
---|
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zavřít
Byl jedním z výrazných českých křesťanských intelektuálů. Zabýval se zejména filozofickou antropologií, dějinami náboženství a antropologií institucí. Přednášel na četných českých i zahraničních univerzitách, zejména na evropská a filosofická témata. Byl prvním děkanem Fakulty humanitních studií Univerzity Karlovy (2000–2007). Patřil mezi aktivní přispěvatele Wikipedie,[3] byl také čestným členem spolku Wikimedia Česká republika.[4][5]
Narodil se 18. dubna 1936 v Praze do katolické rodiny, jeho otec Jan byl architekt, jeho dědeček František Nušl byl astronom a matematik. Jeho mladší bratr Václav je grafický umělec.[6]
Vyučil se zlatníkem; pracoval jako zlatník a později mechanik. V roce 1958 v dálkovém studiu odmaturoval, od roku 1963 dálkově studoval matematiku na Matematicko-fyzikální fakultě Univerzity Karlovy. V letech 1964–1990 pracoval jako programátor, později byl vedoucím výzkumným pracovníkem ve Výzkumném ústavu matematických strojů; vydal několik knih a řadu článků o počítačích. Byl jedním z hlavních architektů operačních systémů pro počítače EC1021 a řady EC1025, EC1027. Pomohl najít uplatnění při programátorské práci lidem vyhozeným z různých zaměstnání (včetně pěti signatářů Charty 77) a celý tento tým se stal pro fungování ústavu nepostradatelný.[7] Zabýval se různými odvětvími techniky (hodinářství, elektrotechnika, počítače), ale i botanikou.[8]
Roku 1961 se oženil s Františkou roz. Patočkovou (1937–2024), dcerou filosofa Jana Patočky. Manželé měli dva syny a dceru.
Od roku 1990 byl Jan Sokol členem redakční rady časopisu Přítomnost (v letech 1995–2000 vycházel pod názvem Nová Přítomnost). Od roku 1991 přednášel filosofii, antropologii a religionistiku na Pedagogické a Filozofické fakultě Univerzity Karlovy. V únoru 1997 byl jmenován docentem, v roce 2000 profesorem. Od roku 2000 přednášel na Fakultě humanitních studií Univerzity Karlovy, v zimním semestru 2008/2009 přednášel etiku a lidská práva na Harvardově univerzitě v Cambridge ve Spojených státech amerických.
Jeho cesta k filosofii vedla přes studium biblistiky, děl německého filosofa Friedricha Nietzscheho a setkání s Janem Patočkou. Ve filozofii vycházel z fenomenologické tradice a personalismu, jehož představiteli byli Maurice Blondel, Gabriel Marcel, Pierre Teilhard de Chardin, Franz Rosenzweig a Emmanuel Levinas. Těžištěm jeho zájmu byla filozofická antropologie, dějiny idejí a témata přirozeného světa, a to zejména v poloze prováděcí filosofie (Patočka), srozumitelné i neodborníkům. Odtud pramenil jeho zájem o vztahy mezi filosofií a náboženstvím, filosofií a vědou, filosofií a politikou. Ve spojení se svými politickými funkcemi po roce 1990 studoval antropologické a společenské podmínky demokracie; soustavný zájem měl o otázky evropských dějin a evropské integrace. Zabýval se též historií.
„ |
Řadu let jsem investoval tisíce hodin do Wikipedie. Někdo si může myslet, že to je hloupost. Já si myslím, že to hloupost není, že internet začne být k něčemu až ve chvíli, kdy se do něj něco rozumného dá. V té džungli podivných švindlů, pomluv, fake news a takových věcí je docela užitečné zkusit vysekat jakousi cestičku, kde se nemusíte bát, že šlápnete na hada. Tomu jsem věnoval poslední léta velmi mnoho času a nemyslím si, že by byl ztracený. |
“ |
— Jan Sokol[9] |
Jan Sokol patřil v Česku mezi mediálně nejznámější tvůrce Wikipedie. Poprvé s ní přišel blíže do styku v roce 2007, kdy mu několik studentů u zkoušek a v referátech opakovalo stejné nepravdivé informace o jeho tchánu Janu Patočkovi. Z rozhovoru s jedním ze studentů pak vyplynulo, že informace přebírají z Wikipedie. Sokol studentovi doporučil kvalitnější zdroje, ale s blížícím se 100. výročím narození Jana Patočky se rozhodl Wikipedii blíže prozkoumat.[3] Dne 7. ledna 2007 si zde založil účet a článek o filosofovi Patočkovi přepracoval. Byl překvapen, jak dopadem informací z Wikipedie na veřejnost, tak i jednoduchostí editací jednotlivých článků a rozhodl se editování věnovat více času.
Asi v roce 2008 vznikl na německé Wikipedii projekt Silberwissen (Stříbrné vědění), který se snažil motivovat seniory k psaní či úpravě článků. To Jana Sokola v roce 2013 inspirovalo a na české Wikipedii inicioval vznik obdobného projektu Senioři píší Wikipedii.[10] Tento projekt dlouhodobě propagoval v médiích a také na wikikonferencích v letech 2013 a 2015. Česká pobočka Nadace Wikimedia začala pro seniory pořádat kurzy v editování a do roku 2021 jimi prošlo přes 500 účastníků.
Jako wikipedista působil Jan Sokol pod uživatelským jménem Sokoljan a čtyři měsíce v roce 2018 z technických důvodů také pod jménem Sokoljan2. Za 14 let provedl téměř 32 000 editací a založil 1 948 nových článků. Wikimedia Česká republika jej v květnu 2014 jmenovala svým čestným členem.[11]
Jan Sokol byl účastníkem první vlny signatářů Charty 77. Po prvních svobodných volbách byl od 7. června 1990 do 4. června 1992 poslancem Sněmovny národů Federálního shromáždění za Občanské fórum.[12] Byl místopředsedou Sněmovny národů, předsedou poslaneckého klubu Občanského fóra a parlamentní delegace pro jednání s Evropským parlamentem. Po rozpadu Občanského fóra přešel do Občanského hnutí.[13] Druhý sněm Občanského hnutí v březnu 1992 zvolil Jana Sokola na post místopředsedy této politické formace,[14] za něž kandidoval i v červnu 1992; po sloučení do SD-LSNS stranu opustil a názorově se přiklonil ke KDU-ČSL. V září 1992 ho ČSSD nominovala v pátém kole voleb prezidenta ČSFR, kandidatury se však vzdal.[15]
Na podzim 1996 kandidoval do Senátu ve volebním obvodu č. 17 (Praha 12) za KDU-ČSL. Šlo o součást obecnějšího trendu v KDU-ČSL, kdy tato strana nabídla senátní kandidátní pozice některým výrazným bezpartijním osobnostem. Skončil ale až třetí po kandidátech ODS a ČSSD.[16][17] V únoru 1997 byl jmenován poradcem ministra školství Ivana Pilipa (ODS). Od ledna do července roku 1998 byl ministrem školství, mládeže a tělovýchovy v Tošovského vládě; následně zůstal poradcem ministra Eduarda Zemana (ČSSD). Ve volbách do Poslanecké sněmovny v roce 1998 kandidoval za KDU-ČSL, i když získal 13,51 % preferenčních hlasů, v rámci prvního skrutinia mandát nezískal.[18] V rámci druhého skrutinia dala strana přednost Miroslavu Kalouskovi.[19][20]
Dne 28. února 2003 byl koaličním kandidátem do třetí volby prezidenta České republiky, v posledním kole jej těsně porazil Václav Klaus.[21]
Byl znám též kritikou vysídlení Němců z Československa. Tento postoj mu vynesl nepřátelství předsednictva Českého svazu bojovníků za svobodu, jež v době Sokolovy kandidatury na prezidenta zaslalo poslancům a senátorům výzvu s pasáží: Nebojovali jsme za republiku, v jejímž čele by měl stát pan Sokol nebo někdo jemu podobný, a jsme povinni to veřejně jménem všech živých i mrtvých odbojářů prohlásit.[22]
V květnu 2007 patřil mezi první skupinu signatářů prohlášení Ligy proti antisemitismu.[23]
Počátkem roku 2018 se vyjádřil i k českým prezidentským volbám. Varoval před další polarizací české společnosti.[24]
Po Janu Sokolovi byla nazvána aula budovy Fakulty humanitních studií UK v sousedství kolejí 17. listopadu v Tróji.[28] Rada hlavního města Prahy 4. března 2024 schválila pojmenování ulice v Praze 8 Karlíně Sokolova (dříve Růžodolská).[29]
Knihy
Česky:
- Cílek – Sokol – Sůvová, Evropa – náš domov. Albatros, Praha 2018, 132 str. (=50%). ISBN 978-80-00-05206-9
- Sokol, J., Naděje na neděli. Vyšehrad, Praha 2017. 280 stran. ISBN 978-80-7429-818-9
- Sokol, J., Dluh života. Články – eseje – glosy. FHS UK, Praha 2016. 668 str. ISBN 978-80-87398-86-9
- Sokol, J., Člověk jako osoba. Vyšehrad, Praha 2016. 3. vyd. 280 str. ISBN 978-80-7429-682-6
- Sokol, J.: Moc, peníze a právo. Vyšehrad, Praha 2015. 2. vyd. 304 str. ISBN 978-80-7429-638-3
- Sokol, J.: Etika, život, instituce. Vyšehrad, Praha 2014, 264 str. ISBN 978-80-7429-223-1
- Sokol, J.: Proč chodíme do kostela? Karmelitánské nakladatelství, Kostelní Vydří, 2013, ISBN 978-80-7195-658-7
- Sokol, J.: Jak jsem se měl na světě. Radioservis, Praha 2011, 150 str. ISBN 978-80-86212-80-7
- Sokol, J.: Etika a život. Vyšehrad, Praha 2010, 240 str. ISBN 978-80-7429-063-3
- Sokol, J.: Zůstat na zemi. Petr Vaďura, Vyšehrad, Praha 2008, 304 str. ISBN 978-80-7021-900-3
- Sokol, J.: Čas a rytmus. 2. vyd. Oikumene, Praha 2004, 332 str.ISBN 80-7298-123-4
- Sokol, J.: Člověk a náboženství. Portál, Praha 2004. 246 str. ISBN 80-7178-886-4
- Sokol, J.: Malá filosofie člověka. Slovník filosofických pojmů. 6. vyd. Vyšehrad, Praha 2010. 364 str. ISBN 978-80-7429-056-5
- Sokol, J. – Pinc, Z.: Antropologie a etika. Triton, Praha 2003. 167 str. ISBN 80-7254-372-5 (50%)
- Sokol, J.: Filosofická antropologie. Člověk jako osoba. 2.vyd. Portál, Praha 2002. 222 str. ISBN 80-7178-627-6
- Sokol, J. – Mičienka, M. – Jirásková, V.: Občanské minimum. Tauris, Praha 2002. 250 str. ISBN 80-211-0410-4
- Sokol, J.: Mistr Eckhart a středověká mystika. 3. vyd. Vyšehrad, Praha 2004, 360 str. ISBN 80-7021-414-7
- Sokol, J.: Čtení z bible. ČBS Praha 1996. 286 str. ISBN 80-85810-10-7
- Sokol, J.: Člověk a svět očima bible. J+J Praha 1993, 94 str. ISBN 80-901625-1-7
- Navrátil, V. – Sokol, J. – Žák, V.: Operační systémy. 2.vyd. SNTL Praha 1984, 264 str.
- Sokol, J.: Jak počítá počítač. 2. vyd. SNTL Praha 1979. 112 str.
- Přibáň, M. – Sokol, J.: Návrh samočinného počítače. SNTL Praha 1970, 176 str.
- Sokol, J.: Poselství Ježíšovo. 96 str. Charita Praha 1969
Anglicky:
- Sokol, J., Thinking about ordinary things. Přel. M. Pauzerová. Praha: Karolinum 2013. 236 str. ISBN 978-80-246-2229-3
- Sokol, J., Ethics, life and institutions. Přel. N. Cairns a M. Pauzerová. Praha: Karolinum 2016. 258 str. ISBN 978-80-246-3429-6
Německy:
- Sokol, J.: Philosophie als Verpflichtung. Manutius Heidelberg 2014, 208 S. ISBN 978-3-944512-02-0
- Sokol, J.: Mensch und Religion. Alber Freiburg 2007, 320 S. ISBN 978-3-495-48264-3
- Sokol, J.: Guten Tag, Computer! VT Berlin 1979. 88 str.
Čínsky:
- Sokol, J.: Xiao zhexue: ruhe sikao putong de shiwu. (Malá filosofie). Peking University Press 2018, 249 str. ISBN 978-7-301-29887-9
Maďarsky:
- Sokol, J.: Hogyan müködik az elektronikus számitogép? Budapest 1978. 112 str. ISBN 963-10-2490-3
Články ve sbornících
- Sokol, J., České „stýkání a potýkání“ s Evropou. In: P. Hlaváček (vyd,), České vize Evropy. Academia, Praha 2014, str. 35–46. ISBN 978-80-200-2361-2
- Sokol, J., Jaká vlastně krize? In: J. Pehe (vyd.), Krize nebo konec kapitalismu? Prostor, Praha 2012, str. 21–31. ISBN 978-80-7260-267-4
- Sokol, J., Jde o přežití? In: V. Cílek (vyd.), Tři svíce za budoucnost. Novela bohemica, Praha 2012, str. 14–21. ISBN 978-80-87683-02-6
- Sokol, J., Člověk a voda. In: J. Kleczek (vyd.), Voda. RS Praha 2011, str. 35–40. ISBN 978-80-86212-98-2
- Sokol, J: Jazyk, právo a dobro. In: J. Přibáň – P. Holländer, Právo a dobro v ústavní demokracii. Sociologické nakladatelství, Praha 2011, str. 75–88. ISBN 978-80-7419-045-2
- Sokol, J., Die dreifache Verantwortung der Universität. In: R. Gepp et al. (Hsg.), Bildung zwischen Luxus und Notwendigkeit. Wien 2006, ISBN 3-8258-9360-X. S. 21–27.
- Sokol, J., Les regles: conditions de la liberté concrete. In: Philosophie de l’action. Cluj 2005, ISBN 973-7913-43-4, p. 173–181.
- Sokol, J.: Eine Ethik für alle Menschen? In: Schmidinger – Hoff (hsg.), Ethik im Brennpunkt. Tyrolia, Innsbruck 2005, S. 181–200. ISBN 3-7022-2710-5 RIV
- Novotný, K. – Sokol, J.: Jan Patočka, penseur d’une dissidence philosophique et politique. In: Delsol – Maslowski – Nowicki (eds.): Dissidences. PUF Paris 2005. ISBN 2-13-054334-0. P. 15–34.
- Sokol, J.: Christliche Mission unter den Heiden? In: Enders – Zaborowski (Hsg.): Phänomenologie der Religion. Alber, Freiburg 2004. ISBN 3-495-48108-7. S. 451–456.
- Sokol, J.: Was ist Geld? In: M. T. Vogt (hsg.), Kulturen in Begegnung. Wroclaw – Görlitz 2004. ISBN 83-7432-018-4. S. 189–198.
- Sokol, J.: The market as a place of rules. In: M. T. Vogt (hsg.), Kulturen in Begegnung. Wroclaw – Görlitz 2004. ISBN 83-7432-018-4. S. 239–243.
- Sokol, J.: Der zweifache Schöpfungsbericht als hermeneutischer Schlüssel. In: Pokorný, P. (ed.): Philosophical Hermeneutics and Biblical Exegesis. Tübingen 2002, ISBN 3-16-147894-0., S. 238–244.
- Sokol, J.: Les racines des nations européennes. In: Delsol – Maslowski – Nowicki (ed.): Mythes et symboles politiques en Europe centrale, p. 29–40. PUF Paris 2002. ISBN 2-13-050050-1.
- Sokol, J.: La pensée européenne de Jan Patočka. In: Delsol – Maslowski (ed.): Histoire des idées politiques de l'Europe centrale, p. 496–510. PUF Paris 1998. ISBN 2-13-049071-9
- Sokol, J.: Rádlovo pojetí národa. In: T. Herrmann – A. Markoš (eds.): Emanuel Rádl – vědec a filosof. Oikumene, Praha 2004. ISBN 80-7298-107-2. Str. 622–633.
- Sokol, J.: Kant jako antropolog a pedagog. In: Hegelovskou stopou. K poctě M. Sobotky. AUC, Studia philosophica XIV. Karolinum, Praha 2003. ISBN 80-246-0534-1. Str. 13–16.
- Sokol, J.: Mikuláš Kusánský a objev měření. In: Karfíková – Šír (vyd.): Číslo a jeho symbolika. CDK Brno 2003, str. 114–119. ISBN 80-7325-018-7.
- Sokol, J.: Leges sine moribus vanae. In: Konsolidace vládnutí a podnikání 1: Umění vládnout, ekonomika, podnikání. FSV UK Praha 2002. ISBN 80-86732-00-2. Str. 113–118.
- Sokol, J.: Jsou lidská práva přirozená? In: Konsolidace vládnutí a podnikání 1: Umění vládnout, ekonomika, podnikání. FSV UK Praha 2002. ISBN 80-86732-00-2. Str. 68–74.
Časopisecké příspěvky
- Sokol, J.: Europe speaks. Linguistic Diversity and Politics. In: Angelaki: Journal of Theoretical Humanities. Vol. 15/3, 2010, p. 185–193. ISSN 1469-2899 (electronic) 0969-725X (paper)
- Sokol, J., Europa spricht. Sprachenvielfalt und Politik. In: Osteuropa 5–6/2004, Berlin, S. 276–283. ISSN 0030-6428. RIV
- Sokol, J., Was ist Geld? In: Zeitschrift für Wirtschafts- und Unternehmensethik 5/2 (2004), S. 176–185. ISSN 1439-880X
- Sokol, J., Misija chrzescijanska wsrod pogan? In: Teologia praktyczna 3/2002, str. 7–12. Poznan, ISSN 1642-6738
- Sokol, J., The Two Faces of Time. In: European Review, Vol. 9, No. 1, p. 11–18 (2001). ISSN 1062-7987
- Sokol, J., Virtudes de lo politico. In: Aleph 115 (4/2000), p. 117–123. Manizales, Colombia. ISSN 0120-0216.
- Sokol, J., An Address from Elsewhere (The Message of Lévinas). In: Philosophy Today, Chicago, 43/2 (1999), p. 143–150, ISSN 0031-8256.
- Sokol, J., Teilhard tehdy a dnes. In: Teologie a společnost 2/05, str. 14–16. ISSN 1214-0740
- Sokol, J., Evropa – mezi demokratickým deficitem a superstátem. In: Listy 5/2004, str. 7–9. ISSN 1210-1222.
- Sokol, J., Co jsou peníze? In: Sociologický časopis 40 (2004/4), Praha, str. 509–518. ISSN 0038-0288.
- Sokol, J., Je život (jen) můj? In: Vesmír 2/04, str. 74–76. ISSN 0042-4544
- Chalupáři Archivováno 3. 12. 2013 na Wayback Machine., napsáno 1976. In: Modrá kniha. Sborník vydaný ku příležitosti šedesátin Jiřího Němce a padesátin Sváti Karáska, Inverze, Praha 1992 a následně Listy 1/2004, str. 38–40, ISSN 1210-1222
- Muž a žena – sexuální antropologie Archivováno 2. 12. 2013 na Wayback Machine.. In: Listy 6/2003, str. 77–80. ISSN 1210-1222
- Sokol, J., Smrt v našich rukou. In: Listy 5/03, str. 78–82. ISSN 1210-1222
- Sokol, J., Jsou lidská práva přirozená? In: Listy 4/03, str. 78–82. ISSN 1210-1222
- Sokol, J., Zajatcovo dilema a problém černých pasažérů. In: Vesmír 8/03, str. 467–8 ISSN 0042-4544
- Sokol, J., Dá se život udržet? In: Vesmír 10/02, str. 546–548. ISSN 0042-4544
- Sokol, J., Jaký liberalismus? In: Listy 1/2002, str. 55–58. ISSN 1210-1222
- Sokol, J., Město a jeho hradby. In: Vesmír 5/02, str. 288–291. ISSN 0042-4544
- Sokol, J., Křesťanství a Evropa. In: Vesmír 4/02, str. 227–8. ISSN 0042-4544
- Sokol, J., Můžeme ”být mrtví”? In: Vesmír 7/01, str. 368–9. ISSN 0042-4544
- Sokol, J., Antropologie výchovy a vzdělávání. In: Pedagogika 2/2000, str. 121–125. ISSN 3330-3815
- Sokol, J., Martin Heidegger. In: Kritický sborník 2–3/97 ISSN 0862-819X
- Sokol, J., Věda, vědci a pravda. In: Vesmír 6/97, str. 348. ISSN 0042-4544
Překlady
- B. Casper: Míra lidství. Rosenzweig a Lévinas. Oikumene, Praha 1998. 165 s. ISBN 80-86005-62-3
- M. Foucault: Sen a obraznost. Delfín, Liberec 1995. 75 s., ISBN 80-901842-1-9
- Fustel de Coulanges: Antická obec. SOFIS, Praha 1998. 392 str. ISBN 80-902439-7-5 (část)
- H.-G. Gadamer: Problém dějinného vědomí. FÚ ČAV Praha 1994, 54 str. ISBN 80-7007-062-5
- H.-G. Gadamer: Člověk a řeč. Oikumene, Praha 1999, 156 str. ISBN 80-86005-76-3 (část).
- P.-L. Landsberg: Zkušenost smrti, Vyšehrad Praha 1990. 202 s. ISBN 80-7021-054-0
- E. Lévinas: Totalita a nekonečno. Oikumene, Praha 1997. 276 str. ISBN 80-86005-20-8 (část)
- E. Lévinas: Být pro druhého. Dva rozhovory. Praha 1997. 65 s. ISBN 80-7113-217-9
- P. Pawlowsky: Křesťanství v proměnách dvou tisíciletí. Vyšehrad, Praha 1996. ISBN 80-7021-143-1
- P. Ricoeur: Život, pravda, symbol. Oikumene, Praha 1993. 255 s. ISBN 80-85241-32-3 (část)
- F. Rosenzweig: Nové myšlení, J+J Praha 1994, ISBN 80-901625-5-X
- R. Ruyer: Paradoxy vědomí, PedF UK Praha 1994. 226 str.
- P. Teilhard de Chardin: Místo člověka v přírodě. Svoboda Praha 1993, 165 str. ISBN 80-205-0309-9
- P. Teilhard de Chardin: Vesmír a lidstvo. Vyšehrad Praha 1997, 270 str. ISBN 80-7021-043-5
- C. Tresmontant: Bible a antická tradice. Vyšehrad Praha 1998. 174 s. ISBN 80-7021-270-5
- C. F. von Weizsaecker: Dějiny přírody, Svoboda 1972. 146 s.
- B. Welte: Světlo z nicoty. Zvon, Praha 1994, ISBN 80-7113-105-9
- Bible. Nový zákon, Český ekumenický překlad. Praha 1979 a n. (účast)
Reference
Životopisný text převzat z hesla ve webovém Slovníku českých filosofů, jehož autorem je Jan Sokol
Prof. Jan Sokol, Ph.D., CSc.. jansokol.cz [online]. 2021-09-22 [cit. 2022-08-19]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-09-22. SODOMKOVÁ, Magdalena. Wikipedie už dávno není hračka, říká filozof Jan Sokol. Lidovky.cz [online]. 2015-03-20 [cit. 2021-02-16]. Dostupné online. DOSTÁL, Vojtěch. Prof. Jan Sokol a Miroslav Malovec čestnými členy Wikimedia ČR [online]. Wikimedia ČR, 2014-06-23 [cit. 2021-02-16]. Dostupné online. DAŇKOVÁ, Magdaléna. Zablokovat Wikipedii je dost složité, často informuje rychleji než tradiční média, říká její správce. Aktuálně.cz [online]. Economia, 2017-05-04 [cit. 2021-02-16]. Dostupné online. Zemřel Jan Sokol – Divadelní noviny [online]. [cit. 2021-04-14]. Dostupné online. TROJAN, Václav. Chartista, jehož si ani komunisté nedovolili vyhodit z práce, protože by bez něj byli nahraní. Deník N [online]. 2021-02-17 [cit. 2021-02-25]. Dostupné online. Nežijeme ve vzduchoprázdnu, dnes se studená válka vede přes internet, říká profesor Jan Sokol. iROZHLAS [online]. Český rozhlas, 2020-08-01 [cit. 2022-06-11]. Dostupné online. Prof. Jan Sokol – Frýdlantské hovory. Frýdlantské hovory [online]. [cit. 2021-02-16]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2021-01-17. DOSTÁL, Vojtěch. Prof. Jan Sokol a Miroslav Malovec čestnými členy Wikimedia ČR. Wikimedia ČR – blog [online]. Wikimedia Česká republika, 2014-06-23 [cit. 2021-02-22]. Dostupné online. Doc. Mgr. Jan Sokol, CSc. v seznamu poslanců na webu PS PČR. Psp.cz, kol. aut.: Politické strany, 1938-2004. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-179-8. S. 1438. Volby do Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky konané ve dnech 19. - 20.6.1998 - všichni platní kandidáti dle abecedy. volby.cz [online]. Český statistický úřad [cit. 2021-03-17]. Dostupné online. Kandidát na prezidenta Jan Sokol. Plus [online]. 2003-02-11 [cit. 2021-03-17]. Dostupné online. Volby do Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky konané ve dnech 19. - 20.6.1998 - kandidáti II. skrutinia dle abecedy. volby.cz [online]. Český statistický úřad [cit. 2021-03-17]. Dostupné online. Interview: Jan Sokol, BBC Czech 20. 3. 2003; též tamtéž citovaný článek Sokol získal u unie, ztratil v ČSSD, Právo 21. 2. 2003, strana 2. Ve zmíněných zdrojích chybí čárka za vloženou vedlejší větou (...podobný, a jsme povinni...). V článku jsme tuto čárku doplnili, poněvadž existují i citace dopisu, kde tato čárka uvedena je (např. zde Archivováno 9. 3. 2008 na Wayback Machine.).
Jiří Vančura: My čeští vlastenci Archivováno 1. 7. 2015 na Wayback Machine., Listy, časopis pro politickou kulturu a občanský dialog, č. 4/2003 Liga proti antisemitismu – první signatáři [online]. Eretz.cz, 2007-05-15 [cit. 2011-08-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-06-08. Volby 2018: Sokol: Zeman hraje roli lidového strejce. Zprávy E15.cz [online]. [cit. 2018-01-24]. Dostupné online. ČTK. Cenu Havlovy nadace letos dostane filozof Jan Sokol. Přispěl ke svobodě slova i rozvoji vzdělanosti. Aktuálně.cz [online]. Economia, 2016-09-26 [cit. 2016-09-26]. Dostupné online. Jan Sokol obdržel Cenu pro vynikajícího vyučujícího na UK [online]. Fakulta humanitních studií Univerzity Karlovy, 2016-11-18 [cit. 2016-11-19]. Dostupné online. TASR. VIDEO: Cenu Nadácie Jána Langoša si prevzal český filozof Jan Sokol. Teraz.sk [online]. 2016-12-10, rev. 2016-12-10 [cit. 2016-12-15]. Dostupné online. (slovensky) Společně pro Prahu 8 - TOP 09 a STAN. V Praze 8 budou ulice pojmenované po Kantovi, Sokolovi i Kohákovi Schválila to dnes Rada hlavního města Prahy.. Facebook [online]. 2024-03-04 [cit. 2024-03-04]. Dostupné online.
Literatura
- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2. S. 139–140.
- Kdo je kdo : 91/92 : Česká republika, federální orgány ČSFR. Díl 2, N–Ž. Praha: Kdo je kdo, 1991. 637–1298 s. ISBN 80-901103-0-4. S. 884–885.
- Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha: Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. S. 596.
- Osobnosti – Česko : Ottův slovník. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 646–647.
- TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q–Ž. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 165–166.