česko-rakouský politik From Wikipedia, the free encyclopedia
Antonín hrabě Wolkenstein-Trostburg (německy Anton Karl Simon Graf von Wolkenstein-Trostburg; 2. srpna 1832 Prunéřov – 5. prosince 1913 Castel Ivano, Rakousko-Uhersko, dnes Itálie) byl rakousko-uherský diplomat ze staré šlechtické rodiny. Po krátké službě v armádě přešel na ministerstvo zahraničí a zastával různé diplomatické posty v řadě evropských metropolí, nakonec byl rakousko-uherským velvyslancem v Rusku (1882–1894) a Francii (1894–1903). V závěru kariéry byl jmenován členem panské sněmovny a získal Řád zlatého rouna.
Antonín hrabě Wolkenstein-Trostburg | |
---|---|
![]() | |
Rakousko-uherský velvyslanec ve Francii | |
Ve funkci: 1894 – 1903 | |
Panovník | František Josef I. |
Předchůdce | Ladislaus Hoyos |
Nástupce | Rudolf Khevenhüller-Metsch |
Rakousko-uherský velvyslanec v Rusku | |
Ve funkci: 1882 – 1894 | |
Panovník | František Josef I. |
Předchůdce | Gustav Kálnoky |
Nástupce | František I. z Lichtenštejna |
Narození | 2. srpna 1832 Prunéřov |
Úmrtí | 5. prosince 1913 (ve věku 81 let) Castel Ivano |
Choť | Marie von Schleinitz |
Rodiče | Karel Bedřich Otto z Wolkenstein-Trostburgu |
Příbuzní | Leopold Karel z Wolkenstein-Trostburgu, Jindřich z Wolkenstein-Trostburgu a Vilém z Wolkenstein-Trostburgu (sourozenci) |
Profese | diplomat a politik |
Commons | Anton von Wolkenstein-Trostburg (1832-1913) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Pocházel ze starobylého šlechtického rodu z Tyrolska,[1] byl druhorozeným synem hraběte Karla Bedřicha Wolkensteina (1802–1875),[2][3] prezidenta zemského soudu v Brně. Antonín se narodil v severních Čechách na dnes již neexistujícím zámku Prunéřov, který tehdy Wolkensteinové vlastnili jako dědictví po vymřelém rodu Martiniců. Studoval gymnázium v Innsbrucku, poté na právnické fakultě Univerzity Karlovy v Praze. V roce 1851 vstoupil do armády, kterou opustil v roce 1863 v hodnosti rytmistra, v té době již souběžně působil jako legační sekretář v Římě.[4] Mezitím již ale přešel do služeb ministerstva zahraničí a po složení diplomatických zkoušek zastával nižší posty v různých evropských metropolích (Mnichov, Berlín, Řím, Stuttgart, Paříž). Delší dobu působil v Londýně (1870–1876), kde byl nakonec velvyslaneckým radou. Zúčastnil se zde mezinárodní konference o otázkách Černého moře (1871). V letech 1876–1880 byl velvyslaneckým radou v Berlíně, odkud přešel na post vyslance v Saském království (1880–1881), souběžně vykonával funkci sekčního šéfa na ministerstvu ve Vídni a v roce 1881 získal titul tajného rady. V letech 1882–1894 byl rakousko-uherským velvyslancem v Petrohradě. Ruské podnebí mu ale nesvědčilo a na vlastní žádost byl přeložen na uvolněný post velvyslance v Paříži (1894–1903).[5] V roce 1903 odešel do výslužby. Zemřel na rodovém sídle Castel Ivano v dnešní severní Itálii.
Jako sekční šéf na ministerstvu zahraničí obdržel v roce 1881 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[6] V roce 1892 byl jmenován c. k. komořím a v roce 1895 se stal doživotním členem rakouské Panské sněmovny. Získal několik vyznamenání v Rakousku-Uhersku, v roce 1889 byl dekorován prestižním Řádem zlatého rouna.[7][8] Během své diplomatické služby obdržel řadu ocenění také v zahraničí.[9][10]
V roce 1879 se v Berlíně seznámil s hraběnkou Marií von Schleinitz (1842–1912), manželkou pruského státního ministra Alexandra Schleinitze. Po jeho smrti (1885) se o rok později Marie provdala za Wolkensteina a pobývala s ním na diplomatických misích v Rusku a Francii. Ve druhé polovině 19. století patřila k významným osobnostem společenského života v Berlíně, mimo jiné byla patronkou Richarda Wagnera a obdržela titul c. k. palácové dámy.[11]
Antonínovi bratři Leopold (1831–1893) a Vilém (1836–1915) díky pozemkovému majetku v Čechách působili v české politice a zasedali jako poslanci v českém zemském sněmu. Další bratr Jindřich (1841–1897) sloužil v armádě a později působil u císařského dvora ve funkci nejvyššího kuchmistra.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.