Evropa, nejzápadnější část Eurasie, je často dělená na regiony a subregiony na základě geografických, kulturních nebo historických faktorů. Vzhledem k tomu, že neexistuje univerzální dohoda o regionálním rozložení Evropy, zařazení jednotlivých zemí do regionů se může lišit v závislosti na použitých kritériích. Například Balkán je samostatný geografický region v rámci Evropy, ale jednotlivé země lze alternativně seskupit do jižní Evropy, jihovýchodní Evropy nebo méně často východněstřední Evropy.
Regionální příslušnost zemí se může také vyvíjet s časem. Malta byla po staletí považována za ostrov severní Afriky,[1] ale nyní je obecně považována za součást jižní Evropy.[2] Zařazení Kavkazu se od antiky také lišilo[3] a nyní je mnohými považován za zvláštní region v Evropě nebo částečně v Evropě.[4]Grónsko je geograficky součástí Severní Ameriky, ale je politicky a kulturně spojeno se severní Evropou již více než tisíciletí.[5] Z podobných důvodů je několik zemí zařazováno do Evropy, i když se v ní geograficky nenachází. Do této skupiny patří Arménie, Kypr, Grónsko a také zámořská území a regiony Evropské unie.
Zařazení do regionů podle světových stran je v Evropě velice těžko definovatelné, protože neexistuje jeden obecně přijímaný střed Evropy (mimo jiné) a geografická kritéria dělící kontinent na „východ“ a „západ“ jsou zaměňována s politickým významem, který tato slova nabyla během studené války.
Evropa může být dělena podél spousty historických linií, které normálně odpovídají těm částem, které byly uvnitř nebo vně určitého kulturního fenoménu, říše nebo politické jednotky. Tyto oblasti se v různých dobách lišily, a tak je sporné, které byly součástí nějaké společné historické entity (např. je sporné jestli bylo Německo nebo Británie součástí římské Evropy, protože součástí Říše byly jen částečně a relativně krátce; nebo byly země bývalé komunistické Jugoslávie součástí východního bloku, protože se nepřipojily k Varšavské smlouvě).
Římská a neřímská Evropa: ty části, které byly uvnitř nebo vně Římské říše.
Po reformaci: země západního křesťanství (katolické a protestantské církve) a východního křesťanství (východní pravoslavná církev, asyrská církev východu, orientální pravoslavné církve a východní katolické církve)
Protestantská a katolická Evropa: ty části, které v podstatě opustily katolickou církev během reformace, kontrastovaly s těmi, které ji neopustily.
Belgie, Česká republika, Dánsko, Estonsko, Finsko, Francie, Chorvatsko, Itálie, Litva, Lotyšsko, Lucembursko, Maďarsko, Malta, Německo, Nizozemsko, Polsko, Portugalsko, Rakousko, Řecko, Slovensko, Slovinsko, Španělsko, Švédsko; Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko navíc na základě samostatných dohod plně uplatňují ustanovení schengenského acquis.
Kulturní a politická aliance čtyř středoevropských států založená za účelem prohloubení jejich evropské integrace, jakož i pro rozvoj vzájemné vojenské, hospodářské a energetické spolupráce:
Největší jezero na světě, které tvoří část asijsko-evropské hranice, má na svém břehu pět zemí. Írán a Turkmenistán leží zcela v Asii, zatímco následující země jsou transkontinentální a mají suverenitu nad evropským sektorem Kaspického moře:
Politický status Kosova je sporný. Po jednostranném vyhlášení nezávislosti na Srbsku v roce 2008 je Kosovo formálně uznáno jako nezávislý stát 101 členskými státy OSN (dalších 13 států jej v určitém okamžiku uznalo, ale poté své uznání odvolalo) a 92 států jej neuznalo, zatímco Srbsko nadále tvrdí, že je součástí jeho území.
RENNELL, James. The geographical system of Herodotus examined and explained: by a comparison with those of other ancient authors, and with modern geography / 1. [s.l.]: London: Rivington 572s. Dostupné online.