From Wikipedia, the free encyclopedia
Válka v Gaze, kódovým označením Operace Lité olovo (hebrejsky: מבצע עופרת יצוקה, Mivca Oferet Jecuka),[16] byla třítýdenní vojenskou invazí, která byla zahájena 27. prosince 2008 v 11:30 izraelského času[17] (10:30 SEČ) proti cílům organizace Hamas v Pásmu Gazy.[18] Izraelské obranné síly (IOS) bombardovaly nepřátelské pozice. Masivní ofenziva byla reakcí na neustálé raketové a minometné útoky palestinských bojovníků na jihoizraelská města a vesnice,[19] které po vypršení příměří mezi Hamasem a Izraelem 19. prosince 2008 zintenzivněly.
Operace Lité olovo | |||
---|---|---|---|
![]() Mapa Pásma Gazy | |||
Trvání | 27. prosince 2008–18. ledna 2009 | ||
Místo | Pásmo Gazy a jižní Izrael | ||
Výsledek | Vyhlášeno příměří, stáhnutí izraelských vojsk z pásma Gazy. Ostřelování pokračuje s nižší intenzitou. | ||
Strany | |||
| |||
Velitelé | |||
| |||
Síla | |||
| |||
Ztráty | |||
| |||
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
V první den izraelské operace bylo zabito nejméně 225 lidí.[18] Během prvního dne útoku svrhlo izraelské letectvo 100 bomb na 50 cílů s odhadovanou úspěšností zásahů 95 %[17] a zničilo většinu základen Hamasu během 4 minut.[20] Mezi cíle útoků patřily vojenské základny Hamasu, jeho výcvikové tábory, velitelství a kanceláře.[18] Izrael zaútočil na budovy a základnu Hamasu ve všech velkých městech Gazy, včetně měst Gazy, Bajt Hanúnu, Chán Júnisu na severu a Rafy na jihu. Útoky byly provedeny i na civilní infrastrukturu, včetně mešit, islámské univerzity v Gaze, kde bojovníci z Hamasu údajně skladovali rakety a zbraně.[21]
Hamas během útoku zintenzivnil raketové a minometné ostřelování Izraele a zvýšil rovněž dostřel svých střel až na 40 kilometrů od pásma Gazy, čímž dokázal zasáhnout i vzdálená města Beerševu a Ašdod.[22][23] Tyto útoky si vyžádaly mrtvé, zraněné a ztráty na majetku. Všechny školy v dostřelu raket byly uzavřeny.[24][25]
IOS u hranic s Gazou shromáždily pěchotní a obrněné jednotky a Pásmo dělostřelecky ostřelovaly.[26] 3. ledna 2009 začala pozemní invaze a mechanizovaná pěchota a tanky podpořené bojovými vrtulníky vstoupily do Gazy.[26]
Hamas i Izrael byly pod tlakem mezinárodního společenství kvůli humanitární krizi. Izrael souhlasil, že každý den na tři hodiny přeruší boje, aby mohla do Gazy proudit humanitárních pomoc.[27] Mezinárodní reakce na tento konflikt odsoudily buď izraelskou operaci nebo útoky Hamasu, či obojí. Mnohé země a organizace vyzvaly k okamžitému příměří a vyjádřily obavu o humanitární situaci v pásmu Gazy.[28][29]
Izrael zahájil svoji vojenskou operaci v 11:30 izraelského času útokem více než 50 bojových letounů a útočných vrtulníků na vybrané cíle organizace Hamas v Pásmu Gazy.[18] Při útocích zahynulo 225–292 palestinských Arabů a více než tisíc jich bylo zraněno.[18] Operace byla reakcí na soustavné ostřelování jihoizraelských měst ze strany islámských bojovníků, kdy pouze za středu 24. prosince dopadlo na Izrael více než 60 raket a min.[18] Během prvního dne útoku svrhlo izraelské letectvo 100 bomb na 50 cílů s odhadovanou úspěšností zásahů 95 %[17] a zničilo většinu základen Hamasu během 4 minut.[20] Mezi cíle útoků patřily vojenské základny Hamasu, jeho výcvikové tábory a místa z nichž jsou odpalovány rakety Kassám.[18] Dále pak velitelství Hamasu, vládní budovy a policejní stanice.[18] Při počátečních leteckých útocích bylo zabito na 140 ozbrojenců Hamasu, včetně policejního ředitele Tawfiqa Jabbera.[30]
Po prvním dni leteckých útoků Izraelské vojenské letectvo pokračovalo po celý týden v systematickém ničení infrastruktury Hamasu. Mezi cíle útoků patřily vládní budovy, výcvikové tábory Hamasu, domy velitelů Hamasu a kanceláře dalších organizací. Při útocích bylo zabito množství vysoce postavených velitelů Hamasu, včetně Nizara Rajana, Abu Zakaria al-Džamala, Džamal Mamducha a dalších. K 3. lednu 2009 se počet obětí na palestinské straně vyšplhal na 400.[31]
Večer 3. ledna překročily jednotky izraelské armády hranice pásma Gazy poprvé od začátku operace.[32] Záměrem invaze pozemních sil, označované izraelskou armádou jako druhá fáze, bylo zajistit oblast v pásmu Gazy, odkud byly i navzdory předcházejícím leteckým útokům stále odpalovány rakety na Izrael.
Izraelské pozemní jednotky vstoupily do severní části pásma Gazy u Bajt Lahíje a Bajt Hanúnu.[33] Pásmo Gazy následně rozdělily na dvě části a obklíčily město Gazu. Následně se jednotky zaměřily na skladiště zbraní a odpalovací místa raket. Armáda zaútočila i na několik mešit, které Hamas používá jako skladiště zbraní.[26]
4. ledna byli zabiti další tři velitelé Hamasu: Hussam Hamdan, Muhammad Hilou a Mohammed Šalpoch.
6. ledna bombardoval Izrael školu v uprchlickém táboře Džabalíja, zahynulo 42 lidí.[34]
V reakci na získání kontroly izraelských tanků a jednotek nad velkou částí pásma Gazy, opustily desítky tisíc Gazanů své domovy a odešly do centra Gazy.[35] V ulicích města se následně rozhořely přestřelky mezi izraelskými vojáky a bojovníky z Hamasu.[36] K 6. lednu zahynulo po zahájení pozemních operací nejméně 125 Arabů a 5 izraelských vojáků.[37]
Navzdory pozemní operaci IOS stále pokračovaly raketové útoky Hamasu na jižní Izrael[zdroj?].
Izrael oznámil 7. ledna po mezinárodním tlaku, kterému předcházel mylný zásah školy OSN v pásmu Gazy,[38] tří hodinový „humanitární mír“ a otevřel humanitární koridor, kterým do pásma Gazy proudí humanitární pomoc. Izraelská armáda přislíbila, že mezi 13 a 16 hodinou izraelského času (UTC+2) zastaví útoky,[27] aby mohla být Gazanům dovezena humanitární pomoc, načež Hamas ohlásil, že i on bude respektovat toto každodenní tříhodinové příměří.[39] V první den příměří do Gazy dorazilo 80 kamionů a Izrael dodal do elektráren v Gaze palivo. Po vypršení příměří se boje rozhořely nanovo.[27]
8. ledna byly na severoizraelské město Naharija z Libanonu odpáleny rakety typu Kaťuša, které zranily dva civilisty v domově důchodců.[40] IOS útok opětovala a zničila odpalovací stanoviště, mezitím se však nikdo k útoku nepřihlásil.[40] Nepředpokládá se, že by za útok byl odpovědný Hizballáh, jelikož odpálené rakety byly staršího data výroby, které Hizballáh nepoužívá a pravděpodobnější je, že byly odpáleny některou z palestinských organizací v Libanonu.
Bouřlivé reakce vyvolaly zprávy o užití granátů s bílým fosforem izraelskou armádou. Izrael použití bílého fosforu nejprve popíral, ale pod rostoucím nátlakem přiznal jeho nasazení v rozporu s mezinárodními konvencemi. Nejvíce byla bílým fosforem zasažena budova OSN v Gaze, ale stejná munice byla použita při útoku na nemocnici al-Kuds. Podle izraelského armádního zdroje brigáda vystřelila 20 nábojů s bílým fosforem při útoku na hustě obydlenou oblast města Bejt Lahíja.[41]
Mezinárodní organizace pro lidská práva Human Rights Watch zdokumentovala indicie o nasazení fosforové munice, zjištěné poznatky zpracovala do podoby zprávy, kterou zveřejnila 25. března 2009.[42]
Většina členů Ligy arabských států, včetně Egypta, Iráku, Jemenu, Jordánska, Libanonu, Maroka, Kataru, Spojených arabských emirátů, Súdánu, Sýrie a Tuniska volá po ukončení izraelského „útoku“ a/nebo „agrese.“ Izrael rovněž kritizovala Kuba, Írán, Pákistán, Rusko, Jihoafrická republika, Španělsko, Turecko[43] a Venezuela. Írán obvinil státy, které podporují Izrael z přehlížení „sionistického terorismu.“[44] Austrálie, Česká republika, Kanada, Maďarsko, Německo a Spojené státy americké brání izraelské útoky a zároveň odsoudily Hamas.[45] Mauritánie, která jako jeden ze tří států Arabské ligy udržuje s Izraelem diplomatické styky, odvolala po zahájení pozemní invaze svého velvyslance z Tel Avivu kvůli „konzultacím.“[46]
Venezuela 6. ledna vyhostila izraelského velvyslance a venezuelský prezident Hugo Chávez žádal, aby byl Ehud Olmert souzen za válečné zločiny.[47]
Rada bezpečnosti OSN vydala 28. prosince prohlášení, které volá po „okamžitém zastavení všeho násilí.“[48] Podobné prohlášení vydala Arabská liga,[49] Evropská unie,[50] Argentina, Brazílie, Čína, Maďarsko, Japonsko, Malajsie, Mexiko, Peru, Filipíny, Jižní Korea a Vietnam.[48]
Hlavní protesty proti Izraeli se konaly v Istanbulu,[51] Londýně,[52] Paříži,[53] Berlíně,[54] Moskvě,[55] Aténách,[54] Maltě,[56] Amsterdamu,[57] Dublinu,[58] Madridu,[54] Spojených státech,[59] Íránu,[60] Sýrii,[60] Indii,[61] Pákistánu, Afghánistánu,[62] Bangladéši,[61] Indonésii,[55] Filipínách[61] a v Africe.[55] V Izraeli se konaly jak demonstrace podporující operaci, tak proti ní.[63] V Egyptě vyústily protesty ve znovuotevření hraničního přechodu Rafa, kterým nyní do Gazy proudí jídlo a léky.[64] Menší proizraelské demonstrace se konaly v několika severoamerických městech[65] a dalších městech po celém světě.[66]
Protestující v Londýně, Paříži, Oslu a dalších městech se dostali do střetů s policií.[67] Jeden palestinský Arab byl zastřelen během střetu izraelské armády a mladými Araby na Západním břehu.[68] Po celém světě došlo k výskytu individuálních izolovaných útoků proti Židům a Izraelcům, které jsou označovány jako odpověď na konflikt.[69] V první dny po vypuknutí operace Lité olovo bylo více než 300 izraelských internetových stránek hacknuto a byly na ně následně vloženy protiizraelské a protiamerické vzkazy.[70]
8. ledna se konal v Damašku dosud největší protest od začátku vypuknutí operace.[71]
V České republice se konaly menší demonstrace na podporu Palestinců[72] i Izraele[73]. Spory se v ní vedou obvykle prostřednictvím mediálních výměn názorů.
V egyptském Šarm aš-Šajchu začala 2. března 2009 mezinárodní dárcovská konference pro rekonstrukci palestinského pásma Gazy, které bylo zničeno bombardováním a následnou izraelskou invazí.[74] Zástupci 75 účastnických států přislíbili poskytnout Palestincům čtyři a půl miliardy dolarů (v přepočtu přes 100 miliard korun). Své příspěvky dárci podmínili tím, že se prostředky nedostanou do rukou hnutí Hamas, který je označován USA a Evropskou unií za teroristickou organizaci. Hamas ani Izrael na konferenci nebyl pozván.[75]
V lednu 2009 zakázal izraelsky vojenský cenzor novinářů působícím v Izraeli zveřejňovat identitu velitelů, kteří se podíleli na válce v Gaze. Jména velitelů by podle izraelské armády mohla pomoci žalující straně, neboť někteří důstojníci veřejně popisovali určité útoky na palestinském území.[76]
Vyšetřovatelé OSN ve zprávě zveřejněné 15. září 2009 obvinili Izrael a palestinské ozbrojené skupiny, že se v průběhu konfliktu dopustili válečných zločinů. Vyšetřování vedl bývalý jihoafrický soudce Richard Goldstone, jehož zpráva konstatovala, že Izrael vojenskými operacemi v Gaze mezi 27. prosincem 2008 a 18. lednem 2009 „spáchal činy rovnající se válečným zločinům a možná zločinům proti lidskosti“. Ale zpráva uvádí, že i „palestinské ozbrojené skupiny páchaly válečné zločiny stejně tak jako možné zločiny proti lidskosti“, a to odpalováním raket na jižní Izrael, kde nebyly vojenské cíle.[77][78]
Přestože Izrael odmítl zprávu uznat a izraelský prezident Šimon Peres ji označil jako „výsměch historii“ a prohlásil o ní, že „nedokáže rozlišovat mezi agresorem a státem, uplatňujícím své právo na sebeobranu“,[79], Valné shromáždění OSN po dvoudenní debatě závěry vyšetřovací zprávy o válečných zločinech podpořilo v rezoluci, pro kterou hlasovalo 114 zemí (proti 18 států a 44 se zdrželo hlasování).[80]
V dubnu 2011 bývalý vrchní vyšetřovatel Richard Goldstone odvolal původní tvrzení, že Izrael záměrně útočil na civilisty, a prohlásil, že „kdyby věděl to, co ví nyní, byla by Goldstoneova zpráva odlišným dokumentem.“[81] Zároveň prohlásil, že ačkoli zpráva našla důkazy o potenciálních válečných zločinech u obou stran, „v případě Hamásu je jasné, že jeho útoky byly záměrně cílené na civilisty ... ale vyšetřování a důkazy naznačují, že Izrael na civilisty záměrně neútočil.“[82]
Pro podezření ze spáchání válečných zločinů během izraelské vojenské invaze do Gazy vydal v prosinci 2009 britský soud zatykač na Cipi Livniovou, která byla izraelskou ministryni zahraničních věcí v době přípravy a vedení operace Lité olovo.[83]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.