«Стугна-П» — український протитанковий ракетний комплекс. Розроблений київським конструкторським бюро «Луч».
Стугна-П | |
---|---|
![]() | |
Тип | ПТРК |
Походження | Україна |
Історія використання | |
На озброєнні | 2011 — по т.ч. |
Оператори | див. Оператори |
Війни | Російсько-українська війна (з 2014) |
Історія виробництва | |
Розробник | КБ «Луч» |
Розроблено | 2005 — 2010 |
Виробник | КБ «Луч» |
Виготовлення | 2011 — по т.ч. |
Характеристики | |
Вага | 29,5 кг (в контейнері) 32 кг (пускова установка) 15 кг (прилад наведення) 10 кг (пульт дистанційного керування) 6 кг (модуль теплоізоляційний)[1] |
Довжина | 1360 мм (довжина контейнера)[1] |
Діаметр | 140 мм (зовнішній діаметр контейнера)[1] |
Обслуга | 2 людини |
Калібр | 130 мм (152 мм) |
Дальність вогню | |
Ефективна | >100 |
Максимальна | 100-5000 м[2] (в денний час) 100-3000 м (нічний час)[3] |
Швидкість | 200 м/с (220 м/с) |
Точність | На відстані 2,5 км влучає всередину нанесеного на щит перехрестя розміром 2,3×2,3 м[3] |
![]() |
Комплекс належить до другого покоління ПТРК — він є напівавтоматичним, із системою наведення по лазерному променю. Може вести вогонь ракетами калібру 130 мм або 152 мм з різними бойовими частинами, що встановлюються у контейнері.
Оператор може керувати комплексом дистанційно з пульту, який виноситься на відстань до 50 м.
Комплекс став основою для ПТРК «Скіф» — українсько-білоруського проєкту, розробленого у співпраці з мінською компанією «Пеленг».[⇨]
Історія
Після здобуття Україною Незалежності КБ «Луч» розробило протитанкові ракети «Стугна» калібру 100 мм, що призначалися для модернізації танків Т-55 та гармат МТ-12 «Рапіра». Ракети «Стугна» були аналогом російських протитанкових ракет «Кастет».[4]
У 2005 році КБ «Луч» почало розробку нового протитанкового ракетного комплексу — «Стугна-П». Ракети у новому комплексі були більшого калібру, ніж у «Стугни» — 130 мм.[4]
Комплекс «Стугна-П» призначений для ураження танків та інших броньованих цілей, в тому числі оснащених сучасними засобами динамічного захисту. Як виявила практика застосування «Стугна-П», ПТРК також здатний вражати статичні та маневрені повітряні цілі типу вертоліт.
12 квітня 2011 року ПТРК «Стугна-П» був прийнятий на озброєння Міністерством оборони України.[5]
У лютому 2015 був представлений мобільний варіант протитанкового комплексу «Стугна-П», встановлений на шасі UTV CFmoto Tracker.
20 березня 2015 року ДК «Укроборонпром» почав масовий випуск ПТРК «Стугна-П», про що повідомив генеральний директор ДК «Укроборонпром» Р. А. Романов.
4 жовтня 2015 року Збройні сили України та Національна гвардія отримали на озброєння легкий мобільний протитанковий комплекс вітчизняної розробки на базі квадроциклу CFmoto Tracker 800.[6]
Наприкінці 2015 року ракета Р-2С завершила сертифікацію за стандартами НАТО для її подальшого використання європейськими компаніями. Партнером КБ «Луч» на європейському та натовському ринку виступає бельгійська компанія CMI Defence (Cockerill Maintenance & Ingénierie)[7].
У вересні 2018 року стало відомо, що Україна отримала понад 100 тепловізорів Aselsan Eye-Lr S, які будуть встановлюватися на установки «Стугна-П».[8]
Лише у 2018 році було доставлено 2500 ракет для Збройних Сил України.[9]
У серпні 2023 року міністр із питань стратегічних галузей промисловості Олександр Камишін повідомив, що Україна вчетверо збільшила виробництво комплексів, порівняно з січнем 2023 року[10].
Опис комплексу
Базова версія складається з встановленої на штативі пускової установки, контейнера для ракет, приладу наведення і пульта дистанційного керування, який дозволяє оператору робити пуск на відстані.
Ракети
Комплекс «Стугна-П» комплектується ракетами калібру 130 мм, що встановлюються у транспортно-пусковому контейнері. Керована ракета може бути оснащена різними типами бойових частин: тандемною кумулятивною, осколково-фугасною або термобаричною.[7]
Характеристики ракет, згідно специфікацій КБ «Луч»:[11]
Ракета | Калібр | Тип бойової частини | Бронепробивність | Кількість осколків |
---|---|---|---|---|
РК-2С | 130 мм | тандемна кумулятивна | 800 мм за ДЗ | |
РК-2ОФ | 130 мм | осколково-фугасна | 60 мм | 600 шт |
Вартість ракети складає від 20 до ~50 тис. доларів США залежно від умов контракту[9].
Наведення
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Stugna-P_and_Aselsan%2C_Kyiv_2018%2C_12.jpg/640px-Stugna-P_and_Aselsan%2C_Kyiv_2018%2C_12.jpg)
Комплекс оснащений напівавтоматичною системою наведення за лазерним променем.[12] Також можливе дистанційне керування ракетою по телевізійному каналу із закритої позиції (спеціально підготовленого укриття).
Прилади наведення:
- «ПН-І»:
- Маса: 15 кг
- Дальність виявлення цілі типу «танк» вдень: до 6,500 м
- Дальність розпізнавання цілі: 2,500 м
- Aselsan Eye-Lr S[8]
- Цілі вдень: до 15,000 м
- Танк уночі: до 5,600 м
- Людина вночі: до 2,500 м
Для стрільби вночі, а також в умовах поганої видимості, може встановлюватися малогабаритна телевізійна камера SLX-Hawk від британської компанії Selex ES.[13]
Мобільний протитанковий комплекс
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a8/%D0%97%D1%80%D0%B0%D0%B7%D0%BA%D0%B8_%D0%B7%D0%B1%D1%80%D0%BE%D1%97_%D1%82%D0%B0_%D1%82e%D1%85%D0%BDi%D0%BA%D0%B8_%D0%9D%D0%93%D0%A3_7050_%2826119833921%29.jpg/640px-%D0%97%D1%80%D0%B0%D0%B7%D0%BA%D0%B8_%D0%B7%D0%B1%D1%80%D0%BE%D1%97_%D1%82%D0%B0_%D1%82e%D1%85%D0%BDi%D0%BA%D0%B8_%D0%9D%D0%93%D0%A3_7050_%2826119833921%29.jpg)
Для потреб української армії в 2015 році було розроблений новий мобільний протитанковий комплекс «Стугна-П» на базі CFmoto Tracker 800. На платформу вантажного відкритого багі встановлено ПТРК з дистанційним керуванням та три запасні ракети, а також може бути оснащений стрілецькою зброєю. Екіпаж всюдиходу складає всього дві особи.
Завдяки потужному шасі UTV з двигуном потужністю 63 к.с., повним приводом і можливістю блокування диференціала дозволяє розвивати швидкість до 105 км/год та несподівано з'являтися там, де ворог його зовсім не очікує. Час підготовки пострілу теж був зведений до мінімуму. Завдяки своїй мобільності протитанковий всюдихід може завдавати несподівані удари по ворогу і швидко змінювати свою позицію, що робить його ефективною одиницею як в польових умовах, так і в умовах міського бою.
Бойове застосування
Російсько-українська війна
ПТРК «Стугна» складає значну частину українського протитанкового озброєння. Це основний засіб ракетної протидії танкам поряд з імпортованими із США та Естонії «Джавелінами»[9].
Повідомлялося, що комплекс використовувався при обороні Луганського аеропорту влітку 2014 року.[14] Комплекс також був використаний при обороні Донецького аеропорту.[15]
В жовтні 2018 року стало відомо, що 93-тя окрема механізована бригада «Холодний Яр» Збройних Сил України отримала всюдиходи UTV (Utility Task Vehicle) для перевезення пускових установок ПТРК «Стугна». Подібні всюдиходи — UTV CFmoto Tracker 800 із ПТРК «Стугна» — у жовтні 2015 року отримала Національна гвардія України[16].
ПТРК «Стугна-П» були неодноразово з успіхом використані для знищення вогневих засобів ворога. Так, наприклад, надвечір 30 січня 2019 року на лінії зіткнення з російсько-терористичними військами у Луганській області на напрямку Сокільники — Кримська українським протитанковим підрозділом було знищено ворожу бойову машину — багатоцільовий тягач МТ-ЛБ зі встановленою зенітно-артилерійською установкою ЗУ-23-2[17].
15 березня 2020 року, поблизу окупованої Саханки, неподалік Маріуполя українським захисникам вдалось підбити вантажівку бойовиків, що здійснювала логістичне забезпечення російсько-терористичних військ. Як стверджують бойовики, у результаті влучання було ліквідовано одного бійця російсько-терористичних військ, а ще один отримав поранення. Показані ними залишки ракети свідчать про використання ПТРК «Стугна-П»[18].
Наприкінці грудня 2021 року українським волонтером Олександром Карпюком було оприлюднене відео з камери наведення комплексу ураження вантажівки «Урал» окупаційних сил Росії. Точне місце події, дата ураження вантажівки та підрозділ ПТРК волонтером не розголошується[19].
У 2022 році, під час російського вторгнення в Україну, «Стугна-П» використовувалася Збройними Силами України проти ворожої техніки.[20] Зокрема, ПТРК використовували Сили територіальної оборони ЗСУ. Так, бійці 112-ї БТрО, використовуючи «Стугну», спалили п'ять одиниць російської техніки під час бою біля села Скибин, Київська область, в тому числі два танки.[21]
На початку квітня 2022 року військовослужбовцями 95 ОДШБр влучним пуском ракети «Стугна-П» було знищено ударний вертоліт Ка-52 російських військ в польоті[22]. Перед тим з ПТРК «Корсар» було знищено російський Мі-8[23]. 1 травня було поширене відео іще одного успішного застосування ПТРК «Стугна-П» по завислому Ка-52. Тут так само не спрацював комплекс оборони вертольоту «Витебск», який нібито дає максимальний захист від всіх можливих ракетних загроз. Включно із детекцією лазерного опромінювання[24].
Були також зафіксовані в бойових умовах випадки успішного застосування комплексу по цілях на відстанях до 5 км (4800-5000 м) і більше[25] або на менших відстанях але зі значною кутовою швидкістю[26][27], в рухому та частково видиму ціль на відстані близько 4 км[28] та проти піхоти в польовому укритті на відстані близько 4 км[29] та складу боєприпасів у польовому укритті на відстані близько 4,6 км[30].
Українські «Стугна-П» також були використані в «дуелях» з російськими операторами ПТРК в умовах міста[31]. Тут дуже вигідно проявила себе можливість дистанційного керування комплексом. Зокрема, відомий випадок знищення російського оператора ПТРК «Корнет», який був вимушений весь час перебувати безпосередньо поруч з комплексом, зі «Стугни-П»[32].
У грудні 2022 року підрозділ ПТРК «Дайвер» зі «Стугни» знищив новітній російський танк Т-90М[33].
Версії
Скіф
«Стугна-П» має експортну версію — «Скіф». Єдина відмінність «Скіфа» від «Стугни-П» — використання прицілу виробництва білоруської компанії «Пеленг».[34] ПТРК «Скіф» оснащується білоруським приладом наведення ПН-С, ПТРК «Стугна-П» — приладом наведення ПН-І української розробки.[4][35] Скіф-М може використовувати усі ракети класу РК-2[36].
Ракета виготовляється у м. Київ на ДАХК «Артем», прилад наведення «ПН-С» — у м. Мінськ на ВАТ «Пеленг».
Комплекс комплектується ракетами калібрів 130 мм і 152 мм в транспортно-пускових контейнерах з тандемними кумулятивними (РК-2С, РК-2М-К) і осколково-фугасними (РК-2ОФ, РК-2М-ОФ) бойовими частинами[37].
18 травня 2018 року було успішно завершено фінальні випробування «Скіфа» — експортного варіанту комплексу «Стугна-П»[38][39].
Версії:
- «Скіф» — базова модифікація, представлена на виставці у лютому 2005 року[40]
- «Скіф-Д» — складається з встановленої на тринозі пускової установки, контейнера для ракет Р2, приладу наведення ПН-С і пульту дистанційного керування, який дозволяє оператору виконувати пуск з дистанції до 50 м
- «Скіф-М» — ПТРК, оснащений білоруським тепловізором
Тренажер «Скіф» - автономний тренажер ПТРК «Скіф», розроблений білоруським ЗАО «ЦНІП» — вперше представлений в 2013 році на збройовій виставці IDEX-2013, призначений для навчання розрахунків «Скіф»[41]
Амулет
На виставці «Зброя та Безпека 2019» було представлено оснований на «Стугні» протитанковий ракетний комплекс «Амулет» на шасі СБА «Новатор». А в лютому 2020 року КБ «Луч» представило ПТРК «Амулет» вже на шасі БРДМ-2[42].
Скіф-М
Створений в 2022 році з урахуванням досвіду бойового застосування в умовах уже повномасштабного російського вторгнення. Зміни торкнулись пускової установки: суттєво полегшено триногу, установка отримала нові пристрої повороту та піднесення та кращі акумулятори живлення. Комплекс отримав новий полегшений пульт дистанційного керування з новими комфортнішими органами управління польотом ракети. Також оновлено модуль прицілювання та наведення ПН-У, до його складу інтегровано лазерний далекомір[43].
Оператори
Україна: У 2017 році КБ «Луч» продовжив постачання протитанкових ракетних комплексів «Стугна-П», достроково поставивши біля 300 ракет РК-2 із визначеною замовником кількістю пускових установок до серпня того ж року[44].
- 20 квітня 2011 прийнятий на озброєння Збройних Сил України[45];
- 4 жовтня 2015 прийнятий на озброєння Національної гвардії України[6];
Азербайджан:
Алжир:
- влітку 2016 року підписано контракт на придбання комплексів «Скіф»[48]
Грузія (модифікація ПТРК Скіф)[49]
М'янма[50]
Марокко[51]
Саудівська Аравія: (модифікація ПТРК Скіф)
Катар[53]
Єгипет[54]
Йорданія[54]
Туреччина
В жовтні 2020 року гендиректор «Укрспецекспорту» Вадим Ноздря повідомив, що в Туреччині на спільному підприємстві «Щит Чорного моря» виготовлятимуть ПТРК «Скіф». На першому етапі роботи це буде великовузлова збірка з поставлених із України складових. Також Туреччина замовила партію цих ПТРК в Україні для своїх потреб[55].
Вартість
На 2022 рік одна ракета «Стугни-П» коштувала близько $20 тис.[9]
В культурі
ПТРК «Стугна» згадується у пісні «Байрактари й джавеліни» Тараса Компаніченка, присвяченій російсько-українській війні.[56]
Див. також
- Корсар (ПТРК) — український ПТРК 2-го покоління, калібр 107 мм
- Бар'єр (ПТРК) — український ПТРК 2-го покоління, для встановлення на бронетехніку та гелікоптери
- BGM-71 TOW — американський ПТРК 2-го покоління
- Корнет (ПТРК) — російський ПТРК 2-го покоління
- FGM-148 Javelin — американський ПТРК 3-го покоління
- NLAW (ПТРК) — шведсько-британська переносна протитанкова керована ракета малої дальності
Примітки
Джерела
Посилання
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.