Loading AI tools
центральний проспект у місті Дніпро З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Проспе́кт Дмитра́ Яворни́цького — центральна вулиця міста Дніпра.
Проспект Дмитра Яворницького Дніпро | |
---|---|
![]() Проспект від площі Героїв Майдану на південний схід | |
Місцевість | Нагірний, Половиця, Фабрика (Дніпро) |
Район | Соборний, Шевченківський та Центральний |
Назва на честь | Дмитра Яворницького |
Колишні назви | |
Велика вулиця, Велика бульварна вулиця, Катерининський проспект | |
радянського періоду (українською) | Проспект Карла Маркса |
Загальні відомості | |
Протяжність | 5 км |
Будівлі, пам'ятки, інфраструктура | |
Архітектурні пам'ятки | Будинок Хреннікова (сучасний «Гранд-отель»), Будинок губернатора |
Храми | Спасо-Преображенський кафедральний собор |
Державні установи | Обласна прокуратура, Обласне управління Національного банку України |
Навчальні заклади | Національний технічний університет «Дніпровська політехніка», середня школа №23 |
Медичні заклади | Обласна клінична лікарня імені Мечникова |
Заклади культури | Обласна універсальна наукова бібліотека |
Комерція | ЦУМ, Торговий центр «Атріум» |
Парки | Парк Лазаря Глоби |
Зовнішні посилання | |
У проєкті OpenStreetMap | r1202208 |
Мапа | |
![]() | |
![]() |
Довжина зі сходу на захід — 5000 метрів. Пролягає у Соборному, Шевченківському та Центральному адміністративних районах міста й відповідно у історичних районах — на Горі, у Половиці й Фабриці.
Історичні назви — Велика вулиця, Велика бульварна вулиця, Катерининський проспект (1834—1923), Проспект Карла Маркса (1923—2016)[2].
Проспект формувався у вуличній мережі козацької слободи Половиця після закладення генерального плану міста Клодом Геруа й слугував основним шляхом з Нового до Старого Кодаку, частиною загальноукраїнського шляху з Києва на Кічкас.
Ідея будівництва проспекту належить автору генерального плану Катеринослава (1792) архітектору Іванові Старову.
Проспект був викладений бруківкою, проте у радянські часи її залишили лише там, де дорога йде по схилу Нагірного пагорба, для кращого зчеплення з дорогою, особливо в зимовий час. Уздовж самого проспекту збереглася частина будинків старої забудови: Дніпровський історичний музей, будівлі корпусу Гірничого університету, геологічного, економічного факультетів, а також факультету прикладної математики Дніпровського національного університету, Будинок губернатора, міської управи (нині Державне училище культури), головпоштамт, будинок Хренникова й найстаріший будинок катеринославської забудови — корпус Потьомкінської фабрики.
Сучасний проспект починається поблизу пам'ятника Слави у Нагірному районі, спускається до заплави Дніпра до стародавньої Половиці — сучасний міський центр, і закінчується Вокзальною площею неподалік залізничної станції Дніпро-Головний у катеринославському районі Фабрика. За задумом автора реалізованого генерального плану XVIII століття архітектора Івана Старова Великий бульвар з'єднав новозабудовану урядовими будівлями нагірну, частину Катеринослава з козацькою Половицею й нові рівні землі Фабрики, що були розташовані біля Дніпра, на яких почалося промислове будівництво (суконна фабрика за адресою Дмитра Яворницького, 103). Великий бульвар продовжувався шляхом до Нових Кодак. Згодом задум промислової зони Фабрики був продовжений у XIX столітті, коли були забудовані заводами усі землі до Нових Кодак.
Головний проспект, що тягнеться прямою лінією, може посперечатися з найкращими вулицями світових столиць. Широкий, перерізаний уздовж двома стрічками бульварів і двома лініями рейок електричного трамвая, що охопила і все місто, і частину околиць, проспект закінчується на горі, величезним Потьомкінським садом, що висить на березі Дніпра.[3]
Спогади місцевих жителів дають уявлення про проспект початку XIX сторіччя. Андрій Фадєєв, який жив у Катеринославі з 1817 з 1834 рік, писав:
«Головна вулиця тягнулася на кілька верст, шириною кроків у двісті, так що рясніла простором не тільки для садів і городів, але навіть для пасовища худоби на вулиці, чим мешканці користувалися без найменшого сорому»
Облаштування проспекту пов'язують з ім'ям губернатора Андрія Яковича Фабра.
У 1847 році були проведені роботи з очищення вулиці та її озеленення. В центрі вулиці прокладено шосе, а по боках — бульвари.
Впродовж вулиці були посаджені в 4 ряди тополі вперемішку з кленами, між кожними двома деревами — великі кущі бузку.
У 1903 році проспект почали освітлювати електричні ліхтарі. Відкрито перший кінотеатри «Люкс», «Модерн», «Палас».
У 1923 році Катерининський проспект перейменований на проспект імені Карла Маркса.
У 2016 році проспект імені Карла Маркса перейменований на проспект Дмитра Яворницького[4].
27 квітня 2012 з 11:50 до 13:00 на проспекті на ділянці у 800 метрів було підірвано чотири вибухових пристрої, розташованих в урнах для сміття. Внаслідок серії терактів постраждало 27 людей[5].
На проспекті та поблизу розташовані:
До проспекту прилучаються вулиці:
Під проспектом прокладається лінія метрополітену, існує трамвайне, тролейбусне сполучення. Автобусні маршрути заборонені з екологічних міркувань ще з радянських часів.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.