Loading AI tools
село в Івано-Франківській області, Україна З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Побережжя — село в Україні, у Єзупільській селищній об'єднаній територіальній громаді Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
село Побережжя | |
---|---|
![]() | |
Країна | ![]() |
Область | Івано-Франківська область |
Район | Івано-Франківський район |
Громада | Єзупільська селищна ОТГ |
Код КАТОТТГ | UA26040150040065748 |
Основні дані | |
Засноване | 1593 |
Населення | 2015 |
Площа | 19,05 км² |
Густота населення | 101,73 осіб/км² |
Поштовий індекс | 77430 |
Телефонний код | +380 03436 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°01′12″ пн. ш. 24°49′21″ сх. д. |
Водойми | Дністер |
Місцева влада | |
Адреса ради | 77430 Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Побережжя, вул. Шевченка, 100а |
Карта | |
Мапа | |
![]() | |
|
Загальна площа села складає 2014,5 га. Чисельність населення — 2020 осіб. Кількість господарських дворів — 614. Відстань до обласного центру — 24 км, до районного — 24 км.
Село було розміщене над самим берегом Дністра, тому мешканці називали його Побережжя.
Історичні спогади про Дністер біля с. Побережжя
Уродженець села Побережжя Тисменицького району доктор права Тимотей Мацьків у своїй книзі «З-над Дністра на канадські прерії», яка видана в місті Едмонтон (Канада) у 1963 році, пише:
Дністер коло Побережжя ще раз змінив свій біг, а саме пробив собі русло попід саму Мар'ямпільську гору, відсуваючись від села Побережжя майже на два кілометри на північ. При тій зміні русла Дністер забрав від Мар'ямполя цілий присілок та прилучив його до Побережжя. Присілок той опісля становив одну громаду з Побережжям, але мав у громаді свою автономну управу аж до 1944 року. Присілок той називається Бранівка, можливо тому, що був «забраний» Дністром від Мар'ямполя.
На рисунку 1 зображена карта (друга половина 19 століття) з нанесеними новим і старим руслом р. Дністер біля с. Побережжя і с. Маріямпіль (тоді містечко Мар'ямпіль)
Рис.1. Карта Дністра з нанесеними новим та старим руслом
До 1944 року в назвах усіх офіційних документів, які стосувалися с. Побережжя були надписи «село Побереже і Бранівка». Для прикладу на рисунку 2 зображений надпис на титульній сторінці церковної реєстраційної книги передшлюбних протоколів за 1910 рік.
Рис.2. Приклад надпису на титульній сторінці церковних передшлюбних протоколів в 1910 році
Директор Української гімназії №1 Ігор Дейчаківський в своїй книзі «Єзупіль» пише:
«Досліджені Ярославом Пастернаком залишки округлої церкви-фортеці в Мурованиці (коло Побережжя) вказують, що вона була оборонною спорудою не тільки для Галича, але й для порту на Дністрі...»,
— це підтверджує, що в давнину Дністер був судноплавним.
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року[1]:
Мова | Кількість | Відсоток |
---|---|---|
українська | 1918 | 98.97% |
російська | 13 | 0.67% |
білоруська | 1 | 0.05% |
польська | 1 | 0.05% |
інші/не вказали | 5 | 0.26% |
Усього | 1938 | 100% |
На території села знаходяться такі об'єкти соціальної інфраструктури: церква Св. Миколая УГКЦ, Зал Царства Свідків Єгови, Дім молитви ЄХБ, загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, сільська рада, клуб, бібліотека, фельдшерсько-акушерський пункт, відділення зв'язку.
Проводяться роботи щодо будівництва соціально-культурного центру (клуб на 200 місць).
У рамках Проекту ЄС/ПРООН «Місцевий розвиток, орієнтований на громаду — III» у селі встановлено 28 сонячних батарей та 28 світлодіодних ламп[2].
Поберезький завод пресових агрегатів, кар'єр ПАТ «Івано-Франківськцемент».
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.