Loading AI tools
село в Україні З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Оболо́нь — село в Україні, центр Оболонської сільської громади Кременчуцького району Полтавської області. Колишній районний центр. Населення становить 2183 особи. Орган місцевого самоврядування — Оболонська сільська рада. Сільський голова — Пустовойтов Борис Васильович.
село Оболонь | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Полтавська область |
Район | Кременчуцький район |
Рада | Оболонська сільська рада |
Код КАТОТТГ | UA53020150010013079 |
Облікова картка | картка |
Основні дані | |
Засноване | 1740-ві роки |
Населення | 2183 |
Поштовий індекс | 38230 |
Телефонний код | +380 5341 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°36′14″ пн. ш. 32°52′32″ сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
87 м |
Водойми | р. Крива Руда |
Місцева влада | |
Адреса ради | 38230, Полтавська обл., Семенівський р-н, с. Оболонь, вул. Позена, 1/2 |
Сільський голова | Пустовойтов Борис Васильович |
Карта | |
Мапа | |
![]() | |
|
Наприкінці ХІХ століття Оболонь — містечко, волосний центр Хорольського повіту.
Село Оболонь знаходиться на берегах річки Крива Руда, вище за течією за 2 км розташоване село Червоний Лиман, нижче за течією примикає село Наталенки.
Село поділяється річкою Крива Руда (Рудка) на 2 частини «Низ» і «Гора».
Слово «оболонь» має старослов'янське походження і означає «заплавні луки, заплави, низові рівнини біля річок, озер, ставків».
Село Оболонь засноване наприкінці 1740-х рр. генеральним бунчужним Дем'яном Васильовичем Оболонським на місці слобідки Самосідовки, яка до цього існувала кілька десятиліть.
У 1720-х Самосідовка знаходилась на території Лубенського полку і була спірною між бунчуковим товаришем, відомим мемуаристом Гетьманщини Яковом Андрійовичем Марковичем та Лукомським сотником Мартином Кириловичем Кодинцем, хоча володів нею фактично саме Маркович.
На початку 1740-х на землі поблизу Самосідовки став претендувати представник генеральної старшини Дем'ян Васильович Оболонський, у якого, за однією з версій, предки походили з цієї місцевості. 1744 Оболонський добивається свого: указом російської імператриці Єлизавети йому були надані Горошине на річці Сулі та Вишняки на річці Хоролі. Це й спричинило претензії Оболонського на навколишні землі і дрібні поселення поблизу містечка Горошина, зокрема, на Самосідовку.
1746 Дем'ян Оболонський виграє суд проти Якова Марковича, за постановою якого Маркович втрачав право володіння Самосідовкою і Криворудським хутором. І хоча Маркович ще боровся за свої володіння, подаючи апеляції, врешті, Оболонський відбирає Самосідовку і заселяє її територію. Так з'явилось нове поселення Оболонь, яке стає належати Миргородському полку. Спочатку жителі поселились переважно на вищому південному березі річки Кривої Руди (Рудки), де були кращі ґрунти.
1753 за ревізією Миргородського полку в с. Оболонь проживало 138 сімей володільницьких посполитих Оболонського у 23 хатах з дворами та в 99 бездвірних хатах. З них бідних селянських родин було 49, а 89 — дуже бідних. Відомо за цією ж ревізією, що в Оболоні тоді вже була церква. Імовірно, церква була дерев'яною. Побудова цегляного Спасо-Преображенського храму належить до пізнішого часу (поч. 19 ст.).
За цією ж ревізією 1753 при хуторі генерального бунчужного Оболонського була 21 хата, у яких проживала 31 сім'я. Це була сільська біднота у бездвірних хатах. Локалізувати цей хутір сьогодні важко, але імовірно він знаходився понад річкою Крива Руда.
Оболонському вдалося захопити частину козацького містечка Горошина й прилеглих до нього поселень: фактично козацький Горошин належав Лубенському полку, а селяни, що потрапили в залежність до Оболонського — Миргородському полку. Володільницьких посполитих містечка Горошина, що були в залежності від Оболонського, за ревізією 1753 р. нараховувалось 138 сімей у 68 хатах з дворами та 57 бездвірних хатах.
До кінця 1740-х рр., імовірно, належить й заснування Д. В. Оболонським села Дем'янівка. За ревізією 1753 у Дем'янівці проживала 61 сім'я.
На початку 19 ст. син засновника села Дем'ян Дем'янович Оболонський стає фундатором цегляного Спасо-Преображенського храму. За даними клірової книги Полтавської єпархії 1902 р. церква в Оболоні була збудована 1810 р. За даними «Збірника необхідних відомостей про парафії Полтавської єпархії» (1895 р.) у храмі був додатковий престол на честь свята Благовіщення Пресвятої Богородиці.
В першій половині 19 ст. село Оболонь переходить у власність Михайла Позена. Тоді ж поміщик М. Позен переселив усіх кріпаків з найкращих ґрунтів (з «Гори») за річку Криву Руду (Рудку) на «Низ», на заболочені землі і пустирі.
В родині Позенів народився Леонід Володимирович Позен (1849—1921 рр.), видатний український скульптор.
Наприкінці ХІХ століття містечко Оболонь — волосний центр Хорольського повіту.
У 1923 — 1962 Оболонь — центр однойменного району. У містечку Оболонь у 1920-х рр. проживало понад 4000 осіб.
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СРСР у 1932—1933 та через голод 1946—1947.
У ході другої світової війни село окуповане німцями у вересні 1941, з 1 вересня 1942 ввійшло до Хорольського ґебіту, 23 вересня 1943 звільнене від нацистської окупації.
У 2 половині XX ст. через атеїстичну політику радянської влади було зруйновано Спасо-Преображенську церкву.
Тоді ж, у післявоєнний час, збудовано «на горі» середню школу і будинок культури.
До початку XXI ст. в Оболоні діяло дві школи, одну з яких, дев'ятирічну («на низу») закрили у 2000-х рр.
Директор школи — Кайдалова Ольга Василівна, заступник директора — Литвиненко Сергій Петрович.
2017 було створено Оболонську об'єднану територіальну громаду, до якої увійшли населені пункти Оболонської (с. Оболонь, с. Наталенки, с. Тукали, с. Зікранці) та Іванівської (с. Іванівка) сільрад. У 2020 у громаду ввійшли ще 16 сіл.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.