Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Незна́йко — представник племені крихітних людиноподібних коротульок, головний персонаж казкової трилогії Миколи Носова, а також її численних продовжень і екранізацій. Член клубу «Веселих чоловічків».
![]() | Частина інформації в цій статті застаріла. |
Незнайко | |
---|---|
![]() Незнайко на російській поштовій марці | |
Творець: | М. М. Носов |
Твори: | Пригоди Незнайка і його товаришів, Незнайко в Сонячному місті, Незнайко на Місяці |
Стать: | чоловіча |
Національність: | коротулька |
![]() |
Уперше персонаж з іменем «Незнайко» (рос. Незнайка) з'являється у книжці «Царство малюток» російської письменниці Анни Хвольсон, перше видання якої вийшло друком 1889 року (перевидання — у 1898, 1902 і 1915). Твір Хвольсон являв собою переказ коміксів канадського художника Палмера Кокса про домовиків-брауні; письменниця дала свої імена іноземним персонажам. Незнайко там є третьорядною особою, головного героя звали Мурзилком (рос. Мурзилка); присутній також герой на ім'я Знайко (рос. Знайка)[1][2]. У 1991 році репринт книжки випустило московське видавництво «Поликом».
Очевидно, з книжкою Хвольсон був знайомий і Микола Носов. У 1952 році він зустрівся з Богданом Чалим, редактором журналу «Барвінок» і розповів йому про плани нового твору, де головним героєм був би цей третьорядний персонаж. Чалий запропонував публікацію у своєму журналі. Надалі твір друкувався у «Барвінку» в 1953—1954 рр., одразу двома мовами — російською та українською, під назвою «Приключения Незнайки и его товарищей / Пригоди Незнайка і його товаришів» і з підзаголовком «казка-повість». Український переклад виконав Федір Маківчук.
Надалі повість видали окремим виданням — у видавництві «Детгиз» у 1954 (вже під назвою «Приключения Незнайки и его друзей» і з підзаголовком «роман-сказка»). Україномовне окреме видання (з назвою «Пригоди Незнайка і його товаришів») вийшло 1955 року у видавництві «Молодь»[3] (надалі перевидавалося видавництвом «Веселка»). У 1956 р. М. М. Носов написав коротку казку «Як Гвинтик і Шпунтик зробили пилосос», серед другорядних персонажів якої фігурує Незнайко. У 1958 році у журналі «Юность» було надруковано продовження «Пригод Незнайка» — «Незнайко в Сонячному місті» (рос. Незнайка в Солнечном городе). Окремим виданням вона вийшла також у видавництві «Детгиз» у 1958 році, а український переклад Ф. Маківчука — у 1978 (видавництво «Веселка»). І нарешті, у журналі «Семья и школа» у 1964-65 рр. опубліковано третю частину трилогії — «Незнайко на Місяці» (рос. Незнайка на Луне). Окреме видання — 1965 р. (видавництво «Детская литература»), український переклад Ф. Маківчука — у 1980 (видавництво «Веселка»).
Перші дві частини трилогії ілюстрував Олексій Лаптєв, третю, після смерті Лаптєва — Генріх Вальк[2]. Українські переклади видавалися з малюнками Віктора і Кіри Григор'євих. Раніші видання мали багате для свого часу оформлення — суперобкладинки та кольорові вклейки. Подальші видання були скромнішими.
Опис героя наведено в першому розділі «Пригод Незнайка». Він носив яскраво-голубий капелюшок, жовті, канаркові штани й оранжеву сорочку з зеленою краваткою, оскільки «взагалі любив яскраві фарби». З ілюстрацій та подальших описів відоме, що він був коротулькою середнього зросту (треба припускати, близько 20 см), з великою головою і маленьким носом. Характер Незнайка змінюється протягом дії трилогії, але головними рисами є хвалькуватість, неуцтво, сміливість і кмітливість.
На початку першої книжки він показаний таким собі хлопцем-друзякою і неробою: «цілими днями тинявся по місту, вигадував усілякі небилиці і всім їх розказував. Крім того, він завжди чіплявся до малючок».
Сам Микола Носов назвав життєвого прототипа героя:
![]() |
«Це дитина, але дитина не така, яку можна було б назвати на ім'я і прізвище, а дитина взагалі, з притаманною її віку невгамовною жагою діяльності, невинищуваною спрагою знань і в той же час з непосидючістю, нездатністю утримати свою увагу на одному предметі який-небудь довгий час, — загалом, зі усіма добрими завдатками, що дитина має в собі зміцнити та розвинути, і з вадами, від яких треба звільнитися»
Оригінальний текст (рос.) «Это ребёнок, но не такой, которого можно назвать по имени и фамилии, а ребёнок вообще, с присущей его возрасту неугомонной жаждой деятельности, неистребимой жаждой знания и в то же время с неусидчивостью, неспособностью удержать своё внимание на одном предмете сколько-нибудь долгое время, — в общем, со всеми хорошими задатками, которые ребёнку предстоит в себе укрепить и развить, и с недостатками, от которых нужно избавиться» |
![]() |
.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.