Loading AI tools
село в Дніпропетровській області, Україна З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Люби́мівка (запорозька назва Норівка; до 1917 року — Олексіївка) — село адміністративний центр Любимівської сільської громади у Дніпровському районі Дніпропетровської області.
село Любимівка | |||
---|---|---|---|
| |||
Країна | ![]() | ||
Область | Дніпропетровська область | ||
Район | ![]() | ||
Громада | Любимівська сільська громада | ||
Облікова картка | Любимівка | ||
Основні дані | |||
Засноване | 1782 | ||
Населення | ▬ 2482 [1] | ||
Територія | 2,04 км² | ||
Густота населення | 1 279 осіб/км² | ||
Поштовий індекс | 52042 | ||
Телефонний код | +380 56(2) | ||
День села | 30 вересня | ||
Географічні дані | |||
Географічні координати | 48°22′18″ пн. ш. 35°10′39″ сх. д. | ||
Середня висота над рівнем моря |
101 м | ||
Водойми | Дніпро, Дніпровське водосховище, Татарка | ||
Відстань до обласного центру |
24 км | ||
Відстань до районного центру |
25 км | ||
Найближча залізнична станція | Іларіонове | ||
Відстань до залізничної станції |
9 км | ||
Місцева влада | |||
Адреса ради | с. Любимівка, вул. Садова, 1 | ||
Сільський голова | Желяб'єва Катерина Павлівна | ||
Карта | |||
Мапа | |||
![]() | |||
|
Любимівка розташована на лівому березі Дніпровського водосховища при впадінні в нього річки Татарки.
На протилежному березі Дніпровського водосховища розташоване село Старі Кодаки. На північ від Любимівки починаються лівобережні околиці Дніпра.
Любимівка розташована в центрі Дніпропетровської області. Фізико-географічна зона — Придніпровська низовина. Висота над рівнем моря в селі змінюється від 50-60 метрів на березі Дніпра до 110—120 метрів у східній частині.
Поблизу села досліджено поселення ямної культури доби бронзи (3 тисячоліття до н. е.). У балці Татарка відкрито поселення пізньої бронзи (початок 1 тисячоліття до н. е.) та черняхівської культури (3—4 століття).
За часів Запорізької Січі на місці теперішньої Любимівки стояли запорізькі зимівники та хутори.
Після ліквідації Січі, коли почали розчищати Дніпровські пороги тут були помешкання (землянки або нори) робітників, які працювали на розчищенні каналу у Дніпрових порогах.
У 1781 році «село Норівку з землею» навпроти порогу Ненаситець одержав брат тодішнього катеринославського намісника Олексій Максимович Синельников.[2] У наступному році він переселив сюди з Воронезької губернії селян-кріпаків, а поселення назвав за своїм іменем Олексіївкою. Згодом сюди переселили й кріпаків-українців.
У 1790 році за ініціативою Олексія Синельникова село назване Любимівкою. Хоча назва Олексіївка також існувала до 1917 року.
Станом на 1886 рік слобода Любимівка була центром Любимівської волості Новомосковського повіту. Тут мешкало 789 особи, було 137 подвір'їв, волосне правління, православна церква, школа[3].
До Любимівки приїжджали відомі російські поети Гаврило Державін, Василь Жуковський та Олександр Пушкін. В. Жуковський під враженнями від спостережень порогу Ненаситець написав твір «Громобой» — першу главу поеми «Дванадцять сплячих дів».
У часи радянської влади в Любимівці була центральна садиба радгоспу «Україна».
1989 року за переписом тут проживало приблизно 2 700 осіб.
У Любимівці функціонують загальноосвітня школа, дитячий садок, дільнична лікарня, будинок культури, бібліотека.
Село газифіковане. Діє ТОВ «Любимівка», що займається вирощуванням зернових та технічних культур.
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року[4]:
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 84,3% |
російська | 15,2% |
інші/не визначилися | 0,5% |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.