Loading AI tools
радянський і український письменник, драматург, сценарист З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Лупі́й Оле́сь (Олекса́ндр) Васи́льович (28 березня 1938, с. Нова Кам'янка, нині Львівський район, Львівська область — 14 серпня 2022, м. Київ) — український поет, прозаїк, драматург, сценарист. Член Національної спілки письменників України.
Лупій Олесь Васильович | ||||
---|---|---|---|---|
Народився | 28 березня 1938 с. Нова Кам'янка, Львівське воєводство, Польська Республіка | |||
Помер | 14 серпня 2022[1] (84 роки) Київ, Україна | |||
Поховання | Солом'янське кладовище | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Діяльність | поет, прозаїк, драматург, сценарист, письменник | |||
Сфера роботи | белетристика[2] і поезія[2] | |||
Alma mater | Філологічний факультет Київського національного університету імені Тараса Шевченка (1961) | |||
Жанр | роман і повість[d] | |||
Членство | Національна спілка письменників України | |||
Брати, сестри | Лупій Ярослав Васильович і Лупій Григорій Васильович | |||
Нагороди | ![]() ![]() | |||
Премії | ![]() | |||
| ||||
![]() | ||||
Народився 28 березня 1938 року в селі Нова Кам'янка Равського повіту Львівського воєводства Польщі (нині Львівський район Львівської області України) у селянській родині, яку за участь у визвольних змаганнях було заслано в Сибір.
Молодший брат першого директора Львівського історико-культурного музею-заповідника ''Личаківський цвинтар'' Григорія Лупія, старший брат кінорежисера Ярослава Лупія.
Помер опівдні 14 серпня 2022 року у віці 84 років у Києві після важкої хвороби[3].
Похований на Солом'янському кладовищі.
Працював у редакціях газет, у видавництві «Радянський письменник». Довгий час був відповідальним секретарем ради НСПУ, заступником голови НСПУ.
Автор збірок поезій:
Романи:
Збірки повістей та оповідань
Автор сценаріїв до художніх фільмів:
Валерій Марченко у своїй статті «За параваном ідейності»[4], що на суді 1973 року інкримінувалася йому як злочин перед радянською владою, так відгукувався про творчість Лупія:
![]() |
Ми розглянули твори...досить численного загону письменників, за чиєю допомогою радянські можновладці утверджують своє панування на Україні; ласі шматки, що перепадають найвідданішим, повинні стимулювати акт творення, і вони, природно, роблять свою справу. На обріях нашої літератури, окрім старих кадрів культівських часів (Натана Рибака, Леоніда Новиченка, Юрія Збанацького), з'являється чимало нових письменників-підприємців: Павло Загребельний, Микола Сингаївський, Олесь Лупій, Ростислав Братунь. Продукуючи романи, драми, поезії, статті на правильні теми, гурт оцих вельми далеких від культури свого народу митців «чесно» заробляє на хліб. Твори багатьох із них написані досить вправною рукою графомана, тому непідготованому читачеві за напруженим сюжетом та розмаїтою образною системою важко помітити його ідейну недолугість і навіть реакційність. А це й потрібно авторові та верхнім «десяти тисячам» які спонукають його до письма відрегульованою системою заохочень.[5] | ![]() |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.